ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 745/689/20
Головуючий у першій інстанції – Смаль І. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1411/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,
сторони: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2020 року (місце ухвалення – смт. Сосниця, дата складання повного тексту – 05.10.2020) в частині оскарження судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, 
                                     В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання. В обгрунтування позову посилалась на те, що позивач є донькою відповідача, яка проживає з бабусею, не заміжня, не працює, навчається в Національному університеті «Чернігівська політехніка» з 01.09.2020 на денній формі навчання. Посилаючись на норми ст. 199 СК України в позові просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на своє утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення двадцяти трьох річного віку – за умови, що буде продовжувати навчання.
Рішенням Сосницького районного суду від 05.10.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 11.09.2020 та до досягнення ОСОБА_1 23-х років за умови, що вона продовжуватиме навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Рішення суду обґрунтовано тим, що у відповідності до положень СК України, правове зобов`язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на обох батьків, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягнуто судовий збір в сумі 840,80 грн на користь держави.
Не погоджуючись з рішенням суду від 05.10.2020 в частині стягнення із відповідача судового збору на користь держави в розмірі 840,80 грн, представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в зазначеній частині, в іншій частині залишити рішення без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним, оскільки згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 19.08.2019 ОСОБА_2 є учасником бойових дій, та на підставі п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» він, як учасник бойових дій, звільняється від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання.
Рішенням Сосницького районного суду від 05.10.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 11.09.2020 та до досягнення ОСОБА_1 23-х років за умови, що вона продовжуватиме навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Обґрунтовуючи рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що у відповідності до положень СК України, правове зобов`язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на обох батьків, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягнуто судовий збір в сумі 840,80 грн на користь держави.
Рішення суду оскаржується в частині стягнутого з відповідача судового збору, в іншій частині рішення суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині стягнутого судового збору з відповідача на користь держави.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.
З апеляційної скарги вбачається, що заявник посилається на п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», та зазначає, що вказана норма стосується звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій, проте згідно даного пункту від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на вказаний пункт 9 заявником є помилковим.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України – у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, провадження № 14-730цс19).
Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18). Підстави для відступу від неї відсутні.
Судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є стягнення аліментів, крім того ОСОБА_2 , який має посвідчення учасника бойових дій (а.с. 34), є відповідачем у справі, а тому у даному випадку не звільнений від сплати судового збору.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції правомірно стягнув із ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції на користь держави, оскільки позивач ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду в частині оскарження судового збору - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2020 року в частині вирішення питання судового збору залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст рішення складено 10.12.2020.
          
Головуючий                                                         Судді: