Справа № 162/619/20  Провадження №33/802/727/20 	Головуючий у 1 інстанції:Глинянчук В. Д. 	
Категорія: ч.3 ст.172-20 КпАП УКраїни	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року                                                                 місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Гапончука В.В., 
з участю
особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,
захисника – Погорілка О.А.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Любешівського районного суду від 09 вересня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення  у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 09 годині 20 липня 2020 року на території військового містечка відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », будучи інспектором другої категорії прикордонної служби-інструктором кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 09 години 20 липня 2020 року по 09 годину 21 липня 2020 року запланованим до виконання службових обов`язків з охорони державного кордону у прикордонному наряді «Огляд транспортних засобів» у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Дольськ», перебував у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим порушив статті 11, 13, 49 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статтю 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», пункт 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19 жовтня 2015 року.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вважає, що розгляд справи проведений із процесуальними порушеннями, а висновки суду зроблені з порушенням матеріальних норм права. Просить постанову Любешівського районного суду від 09 вересня 2018 року скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КпАП України.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку скаржника та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно положень статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».
У п.44 рішення по справі « ОСОБА_2 та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Всупереч цьому, судом не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КпАП України, а тому висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КпАП України, а саме у тому, що ОСОБА_1 , перебуваючи на території військового містечка відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », будучи інспектором другої категорії прикордонної служби-інструктором кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 09 години 20 липня 2020 року по 09 годину 21 липня 2020 року запланованим до виконання службових обов`язків з охорони державного кордону у прикордонному наряді «Огляд транспортних засобів» у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Дольськ», перебував у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду суд першої інстанції послався на письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також на консультативний висновок лікаря-нарколога Любешівської ЦРЛ.
Разом з тим на думку апеляційного суду «Консультативний висновок спеціаліста», наявний в матеріалах справи, не може вважатися доказом, який беззаперечно підтверджує винуватість ОСОБА_1 .
Так, згідно Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 028/о “Консультаційний висновок спеціаліста” форма № 028/о заповнюється лікарями-консультантами лікувально-профілактичних закладів (науково-дослідних інститутів, обласних лікарень, консультаційно-діагностичних центрів тощо), куди направляється на консультацію (обстеження) пацієнт. 
Згідно вказаної Інструкції в п.1 «Консультаційного висновку спеціаліста» зазначається найменування закладу охорони здоров`я, який направив пацієнта на консультацію.
Тобто нормативно визначено, що «Консультаційний висновок спеціаліста» складається за направленням закладу охорони здоров`я. Разом з тим огляд  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння здійснювався за направленням начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Крім того з показань ОСОБА_1 , даними в суді апеляційної інстанції, вбачається, що його було доставлено в Любешівську ЦРЛ, де йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу. Він не був згідним з результатом огляду та заявляв про бажання пройти повторний огляд, в тому числі шляхом здачі інших аналізів, однак йому було відмовлено. Відразу по проходженню огляду він був доставлений на місце служби, де постійно перебував під наглядом, в зв`язку з чим був позбавлений можливості пройти повторний огляд самостійно.
За наслідками вивчення та аналізу "Консультативного висновку спеціаліста" апеляційним судом встановлено, що в даному документі відсутні відомості про результати лабораторного дослідження на предмет наявності стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , хоча відповідні розділи містяться на бланку встановленої форми, а також дані про те, яким спеціальним приладом проводився огляд, тощо. Сам текст документа не є в повній мірі зрозумілим та придатним для читання. 
На запит щодо надання документів, які були підставою для проведення огляду ОСОБА_1 та складені за наслідками такого огляду, суду було надано лише копію консультативного висновку та інформативну копію листка з вказаними даними 0,750G/L 2020-07-20. Вказані документи, які були оформлені при огляді ОСОБА_1 , жодним чином не дають суду додаткових підстав зробити висновок про правомірність процедури такого огляду, оскільки будь яким чином не зафіксовано інформацію про прилад, яким користувалися, його придатність для відібрання відповідних зразків, інша додаткова необхідна інформація щодо стану здоров`я ОСОБА_1 на момент огляду, тощо.
Відповідно, на переконання апеляційного суду, жодним чином не спростовані твердження ОСОБА_1 про порушення процедури його огляду на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з не дотриманням всіх нормативних вимог щодо оформлення та підтвердження результатів огляду, внаслідок чого консультативний висновок спеціаліста не є беззаперечним доказом в даному випадку на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.
Також заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення НпРУ 000501 від 20.07.2020 за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, складений з порушенням норм законодавства, оскільки в ньому не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.
Так, відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України настає, зокрема, у випадку розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Разом з тим, у протоколі зазначено, що: " ОСОБА_1 о 09 годині 20 липня 2020 року на території військового містечка відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », будучи інспектором другої категорії прикордонної служби-інструктором кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 09 години 20 липня 2020 року по 09 годину 21 липня 2020 року запланованим до виконання службових обов`язків з охорони державного кордону у прикордонному наряді «Огляд транспортних засобів» у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Дольськ», перебував у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим порушив статті 11, 13, 49 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статтю 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», пункт 11 глави 2 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1261 від 19.10.2015".
Враховуючи зазначене, встановлено, що у протоколі від 20.07.2020 року не розкрито диспозиції ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, оскільки з фабули протоколу не є зрозумілим чи дійсно ОСОБА_1 знаходився на території військової частини (зазначено в протоколі військове містечко відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 »). Крім того відсутні достатні докази, того що він був при виконанні обов`язків військової служби, оскільки пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не підтверджені жодними іншими доказами, на підставі яких можна було б зробити такий висновок (накази, витяги з журналів чергувань, тощо). 
Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує наступне.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
В даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення та вказав на низку порушень як при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформленні його результатів, так і при складенні протоколу.
Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд позбавлений можливості з`ясувати всі обставини справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КпАП України.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Любешівського районного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КпАП України, та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про недоведеність факту наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КпАП України.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 293, 294 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Любешівського районного суду від 09 вересня 2020 року, щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КпАП України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук