УХВАЛА

09 грудня 2020 року  
Київ
справа №620/1031/20
адміністративне провадження №К/9901/32464/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року в справі №620/1031/20 за позовом ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Суми), Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення грошової (вихідної) допомоги,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Суми, далі - Північно-Східне МУ МЮ (місто Суми), Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - ГТ УЮ у Чернігівській області), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГТ УЮ у Чернігівській області щодо невиплати вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати;
- стягнути з правонаступника ГТ УЮ у Чернігівській області - Північно-Східного МУ МЮ (місто Суми) на його користь грошову (вихідну) допомогу в розмірі місячної заробітної плати, а саме: 16439,33 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, позов задоволено: 
- визнано протиправною бездіяльність ГТ УЮ у Чернігівській області щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати;
- стягнуто з ГТ УЮ у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошову (вихідну) допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, а саме: 16439,33 грн.
26 листопада 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ГТ УЮ у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року в справі №620/1031/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати; стягнення грошової (вихідної) допомоги в розмірі місячної заробітної плати.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Управління державної реєстрації ГТ УЮ у Чернігівській області, яка не відноситься до посад, що, у розумінні Закону України "Про запобігання корупції", передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 87 Закону України «Про державну службу»; справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, оскільки на розгляді в судах перебуває значна кількість позовів осіб, звільнених з державної служби у зв`язку з ліквідацією головних територіальних управлінь юстиції в областях, щодо виплати вихідної допомоги.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій  цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених  частинами другою  і  третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: статті 87 Закону України «Про державну службу».
Проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що аргументи скаржника про щодо наявності виключних випадків, за наявності яких судове рішення підлягає касаційному оскарженню у справі незначної складності, а також відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті                   87 Закону України «Про державну службу» у подібних правовідносинах, є достатньо мотивованими та потребують перевірки, що має значення для вирішення судами спорів у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями  248, 328, 330, 334, 337, 338 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року в справі №620/1031/20.
2. Витребувати із Чернігівського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №620/1031/20.
3. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи - копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
4. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко