______ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 м. Херсон
єдиний унікальний номер справи: 664/938/20
номер провадження: 22-ц/819/1802/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Базіль Л.В.,
суддів: Бездрабко В.О.,
Приходько Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2020 року ухвалене у складі судді Бойко В.П. у цивільній справі № 664/938/20 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом   до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 24.02.2011 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. За умовами вказаного договору відповідач отримала початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та неустойки у разі порушення зобов`язання.
Своїм підписом у заяві    відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua/terms/, складає договір про надання банківських послуг.
       Оскільки позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, позивач просив суд стягнути  зі ОСОБА_1 на його користь заборгованість за вказаним договором кредиту, яка станом на 23.03.2020 рік становить 14964,83 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8471,12 грн в тому числі: заборгованість за поточним тілом кредиту – 0,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками – 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 0,00 грн, 2865,37 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 2439,54 грн – нарахована пеня, штраф – 500,00 грн )фіксована частина), штраф – 688,80 грн (процентна складова).
       Заочним рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та вирішено стягнути із   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість   за кредитним договором № б/н від 24.02.2011 року в розмірі 8471,12 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1189,73 грн, а всього стягнуто 9660,85 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено за необґрунтованістю.
       В апеляційній скарзі уповноважений представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. з посиланням на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду в частині не задоволених вимог про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно 625 ЦК України та штрафів скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам нарахованими на прострочений кредит згідно 625 ЦК України та штрафам є безпідставними, оскільки правовідносини між сторонами виникли на підставі договору приєднання, які регулюються положеннями ст.634 ЦК України. Укладення вказаного договору підтверджується змістом анкети – заяви, за умовами якої ОСОБА_1 своїм підписом приєднується і погоджується виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, та погодилась з тим, що вони складають договір про надання банківських послуг. Крім того, позичальник власноручно підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
       Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.
       Виходячи з аналізу апеляційної скарги та вимог ч.1 ст.367 ЦПК України предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, штрафів, пені.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
       Із матеріалів справи вбачається, що 24.02.2011 року між ПАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви (а.с. 32). 
       У довідці про умови кредитування від 24.02.2011 року, яка підписана ОСОБА_1 , зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3,0%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи.
        ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконувала, унаслідок чого за розрахунком банку станом на 22.03.2020 року має заборгованість у розмірі 14964,83 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8471,12 грн в тому числі: заборгованість за поточним тілом кредиту – 0,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками – 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 0,00 грн, 2865,37 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 2439,54 грн – нарахована пеня, штраф – 500,00 грн (фіксована частина), штраф – 688,80 грн (процентна складова).
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 2865,37 грн, штрафу – 500,00 грн (фіксована частина), штрафу – 688,80 грн (процентна складова), пені в сумі 2439,54 грн, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених вимог через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати у анкеті-заяві, а надані банком витяги Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому надану банком довідку про умови кредитування по договору, яка містить відомості про умови кредитування, суд не прийняв до уваги, оскільки дана довідка не містить анкетних даних особи, яка підписала дану довідку.
Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна з таких підстав.
Відповідно до частини першої,другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
       Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
       Банк, обґрунтовуючи заявлені вимоги про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua/terms, як невід`ємної частини спірного договору, положеннями яких передбачено право банку щомісячно в односторонньому порядку вносити зміни в Умови та правила надання банківських послуг, так і на Умови та Правила, в редакції станом на 01.03.2019 рік, в яких відповідно до п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Голд».
Однак належних доказів щодо досягнення згоди з відповідачем у належній формі з цих питань не надав, хоча це є його процесуальним обов`язком. А посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів за ч.2 ст.625 ЦК України, визначаються Умовами та правилами надання банківських послуг, є безпідставними, оскільки зазначені Умови не містять підпису відповідачки, доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме з цими Умовами ознайомилася, погодилася і мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано. 
       Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, не є складовою кредитного договору, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, нарахованих у розмірі 86,4% на прострочений кредит, враховуючи, що позивач належними і допустимими доказами не довів, що сторони узгодили такі умови договору.
       Разом з тим суд першої інстанції дослідивши наявну в матеріалах справи довідку від 24.02.2011 року, яка містить вище зазначені умови кредитування по договору безпідставно не взяв її до уваги, пославшись на те, що довідка не містить анкетних даних особи, яка її підписала, а суд не має права самостійно визначати належність даного підпису та його справжність.
       Проте суд не звернув уваги, що відповідачка обставин підписання зазначеної довідки не спростовувала.
        У довідці вказано, що базова відсоткова ставка за наданим кредитом становить 3%, однак, як вбачається із розрахунків заборгованості за договором № б/н від 24.02.2011 року, позивач застосовував інший розмір процентної ставки, ніж той, що визначений у довідці від 24.02.2011 року.
       Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив банку у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2439 грн 54 коп. нарахованої пені, оскільки її нарахування проводилося всупереч умовам визначених сторонами у довідці про умови кредитування.
       Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
       Разом із тим, відмовивши у задоволенні позовних вимог в частині стягнення із позичальника штрафів, суд вважав, що вимоги банку в цій частині не підтверджені належними та допустимими доказами та витікають із Тарифів обслуговування кредитних карт і Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, однак не врахував наявну в матеріалах справи довідку про умови кредитування від 24.02.2011 року, яка підписана позичальником та не спростована останньою, не перевірив виконання позичальником обов`язку щодо щомісячного погашення кредитної заборгованості в строки, передбачені зазначеною довідкою.
Із виписки по договору №б/н станом на 24.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 24.02.2019 року здійснила поповнення рахунку на 300,00 грн, після зазначеної дати погашення кредитної заборгованості не здійснювала.
       З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення штрафів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення цих вимог та стягнення із ОСОБА_1 на користь банку (АТ КБ ПриватБанк») штраф в розмірі 500,00 грн та 5% від суми заборгованості, що становить 423 грн 57 коп.( 8471,12 х5%).
       В решті частині доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню. 
       Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Оскільки в результаті часткового задоволення позову в частині стягнення штрафів у загальній сумі 923 грн 57 коп. змінився загальний відсоток задоволених позовних вимог та становить 63%, необхідно змінити розмір визначених судом до стягнення з відповідача на користь позивача витрат на сплату судового збору при поданні позовної заяви з 1189 грн 73 коп. до 1324 грн.26 коп.
       Із передбачених ст.141 ЦПК України підстав із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при поданні апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 441 грн 42 коп.
       Керуючись ст.ст.367,374,376, ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» частково задовольнити.
Заочне рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» штраф в розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та штраф в розмірі 423 грн 57 коп.(процентна складова).
Це ж рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судового збору в сумі 1189 грн73 коп. змінити, збільшивши суму до 1324 грн 26 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 441 грн.42 коп. понесених ним витрат на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько