УХВАЛА

21 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/18514/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова   Є.   В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,

розглядаючи матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОНА ГРУП" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 і рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 у справі 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОНА ГРУП" до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

17.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "АСКОНА ГРУП" звернулося із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020, повний текст якої підписаний 20.10.2020 (колегія суддів: Корсак   В.   А., Мартюк А. І., Євсіков О. О.) і рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 (суддя Турчин С.О.).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Уркевич В. Ю.
Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, Судом встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до статті 288 ГПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 7 частини першої, пункту 1 частини четвертої статті 290 ГПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується та до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята 19.10.2020, а повний текст підписаний 20.10.2020. Таким чином, останній день строку, встановленого для оскарження зазначеного судового рішення в касаційному порядку, припадав на 09.11.2020.

Касаційну скаргу направлено 17.11.2020, тобто скаржником пропущений строк, встановлений статтею 288 ГПК України, для подання касаційної скарги.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому представник скаржник зазначає про те, що він отримав повний текст оскаржуваної постанови 28.10.2020, проте, як вбачається з витягу із сайту Укрпошти поштове відправлення ШКІ № 0411632661312 (постанові у даній справі) було вручено 27.10.2020 об 20:02:00. При цьому, представник скаржника посилається на пункт 5 частини шостої статті 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. 

У зв`язку з викладеним, представник скаржника вважає причини пропуску на касаційне оскарження поважними, а тому строк подання касаційної скарги підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 288 ГПК України. 

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що наведені скаржником обставини не можуть бути визнані поважними, оскільки представник скаржника звернувся до Суду з пропуском встановленого процесуальним законодавством 20 - денного строку та не навів обґрунтування у зв`язку з чим даний строк ним був пропущений. Крім того, Суд звертає увагу представника скаржника, що посилання на пункт 5 частини шостої статті 242 ГПК України є некоректним, оскільки дане положення закону стосується надіслання відправлення на офіційну електронну адресу.  

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (підпункт 17.1 пункту 17 Розділ ХІ. Перехідні Положення ГПК України).

Відповідно до частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З урахуванням зазначеного, скаржнику потрібно надати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду належні обґрунтування обставин, що спричинило пропуск строку на касаційне оскарження. 

Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, колегією суддів встановлено, що вона також не відповідає вимогам ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої   статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 921, 00 грн. 

Предметом позову у дані й справі є визнання кредитного договору № 4А16112Г від 10.11.2016 недійсним.

Виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання даної касаційної скарги мав бути сплачений за 1 вимогу немайнового характеру в сумі 3 842 грн (1 921,00 грн x 200%). 
Платіжні реквізити для перерахування судового збору в гривнях з 01.01.2020: 
Отримувач коштів	УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102 	
Код отримувача  (код за ЄДРПОУ)	38004897   	
Банк отримувача	Казначейство України (ЕАП)   	
Код банку отримувача (МФО)	899998   	
Рахунок отримувача	UA288999980313151207000026007   	
Код класифікації доходів бюджету	22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»)   	

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проте до матеріалів касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Натомість, до касаційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору до моменту ухвалення постанови Верховного Суду у даній справі, оскільки на сьогоднішній день скаржник не має можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на постанову і рішення у зв`язку з запровадженням карантину та великою кількістю судових процесів. 

Верховний Суд відхиляє клопотання скаржника касаційної скарги про відстрочення сплати судового збору з огляду на наступне.

Підстави для вчинення господарським судом дій щодо відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати викладені в   статті 8 Закону України "Про судовий збір". 

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням   відстрочити   або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі   за таких умов:   1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б)  батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд звертає увагу на те що, редакція зазначеної статті передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони   відстрочити   або розстрочити сплату судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати лише   за наявності викладених вище умов.

Наявність передбачених частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" умов, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити від сплати судового збору, заявником не наведено, а наведені в клопотанні обставини не узгоджуються з положенням цієї статті Закону.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v Ukraine), № 24402/02, § 27, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (Ashingdane v. The United Kingdom, § 57, 28.05.1985).

ЄСПЛ в рішенні від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland), № 28249/95, § 60 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору з огляду на те, що скаржником не зазначено обставин та доказів поширення на нього умов,   передбачених в частині першій статті 8 Закону України "Про судовий збір".

З урахуванням зазначеного, скаржнику потрібно надати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду належні докази сплати судового збору у розмірі   3 842 грн, на відповідні реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом. 

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 288, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "АСКОНА ГРУП" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОНА ГРУП" залишити без руху   до 22.01.2021.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "АСКОНА ГРУП" строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

4. Товариству з обмеженою відповідальністю "АСКОНА ГРУП" надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (вул. О. Копиленка,6, м. Київ, 01016) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

5. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення.

6.   Повідомити учасників справи про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, відзиви тощо) через особистий кабінет в системі "Електронний суд" або на електронну адресу kgs@supreme.court.gov.ua із застосуванням власного електронного підпису, з урахуванням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" і "Про електронні довірчі послуги".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   Є. В. Краснов

Суддя                                                                                                   Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                                   В. Ю. Уркевич