ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 404/1390/20 (2-а/404/124/20)	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області
на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2020 року (головуючий суддя Мохонько В.В.)
у справі  № 404/1390/20
за позовом ОСОБА_1 
до   поліцейського сектору реагування патрульної поліції Знам`янського ВП ГУНП в області Скобєлєва Павла Григоровича, Знам`янського ВП ГУПН в Кіровоградській області, ГУНП в Кіровоградській області
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Знам`янського ВП ГУНП в області Скобєлєва Павла Григоровича, Знам`янського ВП ГУПН в Кіровоградській області, ГУНП в Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправними дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції Знам`янського ВП ГУНП в області Скобєлєва Павла Григоровича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та скасувати постанову серії БАА №679234 від 20.02.2020, винесену поліцейським.
Позов обґрунтовано безпідставністю накладення на позивача адміністративного стягнення з огляду на відсутність порушення.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2020 адміністративний позов задоволено частково.
Скасовано постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Знам`янського ВП ГУНП в області Скобєлєва Павла Григоровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №679234 від 20.02.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрито. У задоволенні вимоги про визнання протиправними дій поліцейського сектору реагування патрульної поліції Знам`янського ВП ГУНП в області Скобєлєва Павла Григоровича відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Скаржник зазначає, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених ст.311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Спірним є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.п. 16.11 Правил дорожнього руху.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 20.02.2020 поліцейським сектору реагування патрульної поліції Знам`янського ВП ГУНП в області Скобєлєвим Павлом Григоровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №679234 від 20.02.2020, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 в смт Знамянка Друга на автодорозі Знамянка-Луганськ-Ізварино, керуючи транспортним засобом, ЗАЗ 1103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, виїжджаючи на головну дорогу не надав перевагу в русі транспортному засобу, який наближався до перехрестя по головній дорозі, який наближався до перехрестя по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. 
Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В спірному випадку, як зазначає скаржник, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення виявлено візуально, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення.
Втім, сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається на підставі доказів, які доводять винуватість особи у вчиненні правопорушення, і ніяк не може заміняти відповідні докази чи розцінюватись як доказ винуватості особи.
Інші наявні матеріали справи не підтверджують зазначеного відповідачем в оскаржуваній постанові факту порушення позивачем п. 16.11 ПДР.           
Таким чином, відповідачами не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: п. 16.11 ПДР, що свідчить про необґрунтованість постанови БАА №679234 від 20.02.2020 про накладення адміністративного стягнення серії через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та  обґрунтоване рішення про задоволення позову. 
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2020 року у справі № 404/1390/20  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко