РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року
м. Рівне

Справа № 569/20009/19
Провадження № 22-ц/4815/994/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Ковальчук Н. М.        
суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2020 року у складі судді Харечка С. П., ухвалене в м. Рівне об 11 годині 10 хвилин, повний текст рішення складено 23 липня 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 06.03.2014 року у справі 569/967/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 643,00 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи і 30 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.05.2019 ВП 52736493 та листа від 13.05.2019 №38292 старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Гордійчук Г.В. (розрахунок заборгованості по аліментах), відповідно до здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості по виконанню виконавчого листа № 569/1477/14-ц від 11.04.2014, виданого Рівненським міським судом, сукупний розмір заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати аліментів станом на 01.05.2019 становить 36 940,96 грн. Від дня, з якого присудженні аліменти згідно з рішенням, а саме з 30.01.2014. та по квітень 2019 року включно відповідач сплатив аліменти лише двічі: у квітні 2018 року - 2668.04 грн. та у жовтні 2018 року - 1000.00 грн. Зазначає, що станом на 01.01.2019 року розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідача перед позивачем становив 34268,96 грн. Таким чином, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, нарахована відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України на суму заборгованості 34268,96 грн. станом на 01.01.2019 за період з 01.01.2019 (включно) по 30.04.2019 (120 днів), становить 41 122,75 грн. З врахуванням обмеження розміру пені, встановленого ч. 1 ст. 196 СК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 34268,96 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів.Зазначає, що відповідач по справі є працездатним за віком і станом здоров`я, живе сам, інших дітей, непрацездатних дружини, батьків на утриманні не має; має постійне місце роботи - ПАТ «Рівнеазот» систематичний дохід у вигляді заробітної плати, а тому спроможний сплачувати аліменти. Просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 34 268,96 грн..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2020 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року в розмірі 1929 грн 06 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом правом одержувача аліментів у разі виникненні заборгованості з їх сплати з вини особи, яка зобов`язана ці аліменти сплачувати за рішенням суду, на отримання неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, та обґрунтоване належними і достовірними доказами на підтвердження того, що відповідачем як платником аліментів на користь позивачки такий обов`язок дотриманий не був. Судом при частковому задоволенні позовних вимог враховано період, за який позивачка просила стягнути аліменти – з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року, а також помилковість розрахунку суми пені, наведеного позивачкою, та обраховано суму пені відповідно до формули, визначеної Великою Палатою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконними, необґрунтованими, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування фактичних обставин справи, та недоведеності обставин, якими воно обґрунтоване, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує розрахунок суми пені, зроблений місцевим судом з урахуванням формули, вказаної Великою Палатою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц; вважає такий підхід до вирішення спору надто формалізованим, який лежить поза межами змісту цього правового висновку. Стверджує, що суд свавільно підмінив підставу і предмет позову та вирішив не ті вимоги, які нею були заявлені. Пояснює, що підставою позову стала несплата відповідачем присуджених аліментів у щомісячному розмірі 643,00 грн. у період з 30.04.2014 по квітень 2019 року включно. Додає, що в цей період сума заборгованості відповідно до наданого державним виконавцем розрахунку склала 36 940,96 грн. на 01.05.2019 року, а станом на 01.01.2019 року вона становила 34 268,96 грн.. Предметом позову у даній справі є стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів 34 268,96 грн., утвореної станом на 01.01.2019 року, при цьому період нарахування пні на вказану суму несплачених аліментів позивач обмежив строком до 30.04.2019 року, що є його правом. Місцевий же суд, на думку апелянта, провів неправильний розрахунок, який суперечить вищевказаному правовому висновку, оскільки нарахування проведено за кожен місяць окремо на суму аліментів, і ці рівні суми додані, тоді як правильним розрахунком буде додавання сум щомісячного нарахування пені на суму заборгованості. Додає, що в будь-якому випадку нарахування суми пені не повинна перевищувати суму заборгованості і в даному випадку має становити 34 268,96 грн.. Просила суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити..

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 11.04.2014 по справі № 569/1477/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 643,00 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи і 30 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язується сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості по виконанню виконавчого листа № 569/1477/14-ц від 11.04.2014, виданого Рівненським міським судом, сукупний розмір заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати аліментів станом на 01.05.2019 становить 36 940,96 грн..

Даний розрахунок складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюється.

Саме таку суму позивачка просила стягнути на свою користь з відповідача, звертаючись до суду з цим позовом.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

Виходячи з того, що аліменти є періодичним платежем, який повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця, у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць  та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий порядок вирішення питання про стягнення пені використаний у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), і він спростовує доводи апеляційної скарги про неправомірність обрахування розміру пені.

Як зазначено у позовній заяві, позивач просить стягнути пеню від суми несплачених аліментів за період з 01.01.2020 року по 30.04.2019 року, при цьому наводячи суму пені 34 268,96 грн.

Однак, виходячи із вищенаведеної формули, зазначеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року, розрахунок пені за несплату аліментів відповідачем становить 1929,08 грн., яка обрахована наступним чином:
з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року – 643 грн. х 1% х 120 днів = 771,60 грн.
з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року – 643 грн. х 1% х 89 днів = 572,29 грн.
з 01.03.2019 року по 30.04.2019 року – 643 грн. х 1% х 61 днів = 392,29 грн.
з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року – 643 грн. х 1% х 30 днів = 192,90 грн.
771,60 грн. + 572,29 грн. + 392,29 грн. + 192,90 грн. = 1929,08 грн.

Покликання апеляційної скарги на те, що судом змінено підстави і предмет позову при вирішенні цього спору, апеляційним судом відхиляються. 

Так, підстава позову – це обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача. Предмет позову – матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. 

З позовної заяви вбачається, що підставами для звернення з даним позовом був факт несплати відповідачем аліментів (фактична підстава), який у відповідності до положень ст.. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 196 СК України є підставою для стягнення пені (юридична підстава). Використовуючи фактичну та юридичну підставу позову, ОСОБА_1 звернулася до суду з цією позовною заявою, де предметом позову є стягнення неустойки (пені) від суми несплачених ОСОБА_2 аліментів за період з 01.01.2019 року по 30.01.2019 року. Саме за заявлений позивачкою період суд першої інстанції стягнув х відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів, провівши розрахунок, що відповідає нормам законута роз`ясненням Великої Палати Верховного Суду, посилаючись при цьому за норми закону, якими обґрунтовано позов.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Гордійчук С. О.
                                       
                                       Хилевича С. В.