УХВАЛА

25 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 826/13325/18
адміністративне провадження № К/9901/29353/20

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно - Західній залізниці 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року 
у справі №826/13325/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно - Західній залізниці, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на роботі, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно - Західній залізниці про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на роботі. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року, адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано наказ начальника, генерал-майора міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті МВС України №178 від 9 червня 2008 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ начальника відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків лінійного управління на Південно-Західній залізниці Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті, капітана міліції ОСОБА_1 ; 
- вирішено поновити ОСОБА_1 з 9 червня 2008 року на посаді в органах Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці, рівнозначній до тієї, яку він займав до моменту звільнення з посади начальника відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків лінійного управління на Південно-Західній залізниці Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті;
- стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період вимушеного прогулу з 9 червня 2008 року по 9 грудня 2019 року в сумі 402    242,40 грн (чотириста дві тисячі двісті сорок дві гривні 40 копійок).
В решті вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року в його резолютивній частині змінено, викладено четвертий абзац в наступній редакції: « 4. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період вимушеного прогулу з 09.06.2008 року по 09.12.2019 рік в сумі 414 574, 77 грн. (чотириста чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні 77 копійок).».
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні адміністративного позову щодо стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 170 683, 00 грн. - скасовано.
Провадження в адміністративній справі в частині стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 170 683, 00 грн. - закрито.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року - залишено без змін.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно - Західній залізниці звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334    Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим   статтями 328-330 КАС України, суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені   КАС України   підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту четвертого частини другої   статті 330   КАС України   у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).
Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі   інших підстав   для касаційного оскарження. Тобто, указане порушення процесуального права   не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що вона   не містить посилань на конкретний підпункт   частини 4   статті 328 КАС України   як на підставу касаційного оскарження.
У касаційній скарзі скаржник вказує на протиправність винесених судами рішень та посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №802/279/16-а та від 05.05.2020 року у справі №802/280/16-а.
Проаналізувавши доводи скаржника, суд приходить до висновку про відсутність викладених підстав для касаційного оскарження рішення   Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року, оскільки скаржником не зазначено у касаційній скарзі, яку саме норму права застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у відповідності до вимог пункту 1 частини 4 статті 328  КАС України. 
З урахуванням змін до   КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Разом з тим, пунктом 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України   обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених  підпунктом а) пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою   статті 328 КАС України. 
Разом з тим, крім цитування безпосередньо підпункту а) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, жодним чином  не обгрунтовує, чому перегляд цієї справи в касаційному порядку має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, касаційна скарга Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно - Західній залізниці підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року.
Згідно з пунктом 4 частини 5   статті 332 КАС України   касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої   статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Ураховуючи викладене та керуючись статтею   328,   330,   332 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно - Західній залізниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі №826/13325/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно - Західній залізниці, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на роботі - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.                  

Суддя                                                                                                                                   В.Е. Мацедонська