ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       13 жовтня 2020 року                м. Чернівці                Справа № 727/842/20

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,
секретар: Собчук І.Ю.,
позивач: ОСОБА_1 , 
відповідачі: Міністерство юстиції України, Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Авраменко Сніжана Сергіївна,
треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд», обслуговуючий кооператив житлово-будівельний кооператив «Проспект»,
при розгляді справи за апеляційними скаргами Міністерства юстиції України та товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Семенка О.В., дата складання повного тексту рішення 03.07.2020 року, -
В С Т А Н О В И В:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів: Міністерства юстиції України та Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко С.С. про визнання протиправним й скасування наказу та рішення державного реєстратора.
Посилався на те, що ним 07.06.2017 року набуто право власності на нежитлове приміщення №155, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 7924, НМЕ171182, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., внаслідок чого було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 .
Вказував, що відповідачами протиправно, безпідставно, всупереч встановленого законом порядку прийнято оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 року та рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 14.06.2017 року.
Провадження №22-ц/822/726, 733/2020                                       Категорія 59
Зазначає, що наказ Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 року та рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 14.06.2017 року прийнято без зареєстрованої скарги ТОВ «Гіпербуд», а приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності за позивачем дотримано вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Крім наведеного вказував, що комісією порушено порядок розгляду скарги, оскільки остання була розглянута з порушенням процедури, а саме не було повідомлено позивача про розгляд скарги та не надіслано її копії. 
На підставі наведеного просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 року, визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації МЮУ Аврамченко С.С. №35662176 від 14.06.2017 року.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 року. 
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко С.С. № 35662176 від 14.06.2017 року.
Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Міністерство юстиції України та ТОВ «Гіпербуд» подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі Міністерство юстиції України просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Вказує, що з лютого по червень 2017 року до МЮУ надійшли численні скарги ТОВ «Гіпербуд» та доповнення до них з вимогами: скасувати прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства «Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2020 року №34037256, на підставі якого державним реєстратором Жаром І.Г. у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про розділ № 1182917673101 щодо об`єкта нерухомо: майна - будівлі загальною площею 2725, 3 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та проведено державну реєстрацію права власності за ОК ЖБК «Проспект»; скасувати прийняті приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 14.03.2017 року № 34251623, 34260168, 34253019, 34249371, 34254836, 34248627, 34247896, 34246913, 34255482, 34260298; від 04.05.2017 року №35052065; від 31.05.2017 року № 35462896, 35460513, 35463304, 35462136; від 07.06.2017 року № 35565400, 35565083, 35565004. Серед зазначених рішень, які оскаржував скаржник, було рішення 35565400, дане рішення було підставою державної реєстрації на приміщення №155, АДРЕСА_1 .
Скаржник свої вимоги обґрунтовував тим, що він є законним власником усіх будівельних матеріалів, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого було надано відповідні документи.
Розглянувши дані скарги, Міністерство юстиції України скасувало зазначену реєстрацію, оскільки вона проводилась з численними порушенням ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме при проведенні державної реєстрації права власності на об`єкт будівництва за ОК ЖБК «Проспект» державним реєстратором Жаром І.Г. не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також взято до уваги відсутність державної реєстрації будь-яких речових прав ОК ЖБК «Проспект» на земельну ділянку з кадастровим номером 7310136300:11:001:0022, яка розташована в АДРЕСА_1 , у тому числі відсутня державна реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 24.10.2017 року №10303, який був наданий для проведення державної реєстрації права власності вищевказаного об`єкта будівництва. Крім того, державних реєстраторів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відключено від роботи в Державному реєстрі прав на нерухоме майно строком на три місяці.
       В апеляційній скарзі ТОВ «Гіпербуд» вказує, що згідно договору оренди землі №7800 від 04. 05.2012 року та дозволу на виконання будівельних робіт № ЧВ 11412152339 від 29.08.2012 року ТОВ «Гіпербуд» є орендарем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та замовником будівництва будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І черга - будівництво торгового центру).
Об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 його замовником ТОВ «Гіпербуд» в експлуатацію не здавався, отже не існує ніякого об`єкту нерухомого майна за зазначеною адресою, а ТОВ «Гіпербуд» є власником будівельних матеріалів, що використані в процесі його будівництва. Тому, задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично визнав за позивачем право власності на нежитлове приміщення в об`єкті будівництва, який не зданий в експлуатацію в установленому законодавством порядку, чим перебрав на себе функції органів державного архітектурно-будівельного контролю.
З огляду на це помилковим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову лише з тієї підстави, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 155, укладений між Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Проспект» та ОСОБА_1 , не визнаний недійсним.
Також суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази припинення права власності позивача, однак такий висновок є помилковим, оскільки право власності у позивача й не виникало, а тому позивач не набув права власності на нежитлове приміщення №155 в об`єкті будівництва по АДРЕСА_1 , отже оскаржуваним рішенням Міністерства юстиції України жодні його права не порушені.
Скасовуючи за позовом ОСОБА_1 наказ МЮУ №1871/5 від 13.06.2017 року повністю суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності, встановлений ч.1 ст.13 ЦПК України та ст.55 Конституції України.
Крім того, Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю державних реєстраторів незалежно від написання скарг на них. Тому відповідач мав право скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за позивачем незалежно від написання скарги на нього, а тому посилання суду на відсутність реєстрації вхідної кореспонденції на доповненнях до скарги поданої раніше є безпідставними.
На підставі наведеного просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.
У відзиві на апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ТОВ «Гіпербуд» - Омельянюк І.В. просить останні залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Вказує, що апеляційною скаргою МЮУ не спростовуються обставини, які встановлені судом першої інстанції, крім того не надано доказів щодо нездійснення приватним нотаріусом Макеєвою Н.В. пошуку відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав та недодання копій електронних документів до заяви.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «Гіпербуд» не спростовують висновки суду першої інстанції щодо правомірного набуття ОСОБА_1 нежитлового приміщення №155, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
Крім того, посилання на те, що ТОВ «Гіпербуд», який є замовником будівництва, не здавав об`єкт будівництва в експлуатацію та є власником будівельних матеріалів, є безпідставним, оскільки ОК «ЖБК «Проспект» введено в експлуатацію 1 чергу будівництва об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом по АДРЕСА_1 , 2, 3 (коригування), 4 та 5 черги будівництва», - торгового центру, що підтверджується сертифікатом серії ЧВ №164170531809, виданого інспекцією ДБК Чернівецької міської ради від 22.07.2017 року.
Також вважає, що суд першої інстанції, аналізуючи докази в сукупності, дійшов правильного висновку про те, що матеріалами справи підтверджуються доводи позивача про відсутність належної реєстрації скарг та доповнень до них.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.
Погоджуючись із віднесенням даного спору судом першої інстанції до юрисдикції загальних судів колегія суддів виходить з того, що хоча й предметом спору за першою вимогою і є дії субєкта владних повноважень, про те вони мають наслідки, повязані із здісненням цивільних прав та є похідними із другою вимогою позову, отже відносини, які виникли у цьому спорі, є цивільно-правовими.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності тверджень відповідача про наявність зареєстрованих доповнень від 12.06.2017 року до скарги ТОВ «Гіпербуд», які б стосувались позивача.
Даючи оцінку запереченням та відзиву проти позову відповідачів і третьої особи, вбачається, що відзив відповідача обґрунтовується протиправністю рішення про державну реєстрацію від 25.02.2017 року №3407256, прийнятого державним реєстратором КП «Бюро технічної інвентаризації та бізнесу» Жаром І.Г.
Аналізуючи наказ Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 року, висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 13.06.2017 року, інші докази, наявні у матеріалах справи, суд не вбачає порушень законодавства ОСОБА_2 при прийняті рішення про державну реєстрацію від 07.06.2017 року №35565400.
Жодних заборон на момент укладення позивачем договору та прийняття на підставі нього рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень не існувало, а отже ОСОБА_2 не було порушено п.17 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Суд також відкинув як належне обґрунтування відповідачем порушення ОСОБА_2 ст.25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Крім того, посилання на те, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макєєвою Н.В. не було здійснено пошук відомостей щодо суб`єкта відчуження ОМН як суб`єкта – правонабувача та про не долучення електронних копій документів, суд відхилив, оскільки зі змісту наказу Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 року та висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 13.06.2017 року відсутні посилання на викладені у відзиві порушення нотаріусом Макеєвою Н.В.
Колегія суддів вважає вказані висновки суду передчасними, оскільки до таких він прийшов з порушенням норм процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 
07.06.2017 року між ОК «ЖБК «Проспект» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №155, загальною площею 36,6 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В (т.1 а.с.33).
07.06.2017 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. на підставі вказаного договору купівлі-продажу було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 за індексним номером 35565400, що підтверджується витягом №89031141 від 07.06.2017 року (т.1 а.с.34).
З інформаційної довідки №169187194 від 04.06.2019 року вбачається, що рішення про державну реєстрацію права власності №35565400 від 07.06.2017 року скасовано рішенням державного реєстратора Аврамченко С.С. від 14.06.2017 року, індексний номер 35662176 (т.1 а.с.16-17)
Зазначене рішення прийнято на підставі наказу Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 року (т.1 а.с.18-19).
Підставою для прийняття наказу Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 року є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 13.06.2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Гіпербуд» від 28.02.2017 року, яким вирішено крім іншого, скасувати прийняті приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серед яких №35565400 від 07.06.2017 року (т.1 а.с.20-30).
Згідно витягу з протоколу засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації №42 від 13.06.2017 року нею розглядались скарги ТОВ «Гіпербуд» від 28.02.2017 року, направленої за належністю листом ГТУЮ у Чернівецькій області від 06.03.2017 року №03.3-07/22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2017 року за №5927-0-32-17, від 03.03.2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.03.2017 року за №6516-0-33-17, та доповнення до неї від 25.04.2017 року №80/17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 року за №12563-0-33-17, від 10.03.2017 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2017 року за №7459-0-33-17, 15.03.2017 року за №7450-0-33-17, 15.03.2017 року за №7466-0-33-17, 15.03.2017 року за №7441-0-33-17, 15.03.2017 року за №7464-0-33-17, 15.03.2017 року за №7460-0-33-17, 15.03.2017 року за №7445-0-33-17, 15.03.2017 року за №7455-0-33-17, 15.03.2017 року за №7458-0-33-17, 15.03.2017 року за №7461-0-33-17, 15.032017 року за №7462-0-33-17, 15.03.2017 року за №7453-0-33-17, 15.03.2017 року за №7451-0-33-17, 15.03.2017 року за №7454-0-33-17, 15.03.2017 року за №7457-0-33-17, 15.03.2017 року за №7465-0-33-17, 15.03.2017 року за №7456-0-33-17 та №49/17, №50/17, №51/17, №47/17, №46/17, №45/17, №44/17, №56/17, №55/17, №54/17, №53/17, №52/17, №60/17, №59/17, №58/17, №57/17, №48/17, направлених за належністю листом ГТУЮ у Чернівецькій області від 17.03.2017 року №03.2-08/30, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.03.2017 року за №6708-0-32-17 від 20.04.2017 року, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 28.04.2017 року за №12569-0-33-17, 28.04.2017 року за №12571-0-33-17, 28.04.2017 року за №12587-0-33-17, 13.05.2017 року за №10495-0-32-17, 13.05.2017 року за №10501-0-32-17, 28.04.2017 року за №12594-0-33-17, 28.042017 року за №12583-0-33-17, 28.042017 року за №12591-0-33-17, 28.04.2017 року за №12588-0-33-17, від 24.04.2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 року за №12579-0-33-17, 28.04.2017 року за №12576-0-33-17, 12.05.2017 року за №10411-0-32-17, 13.05.2017 року за №10499-0-32-17, 28.04.2017 року за №12575-0-33-17, 28.04.2017 року за №12567-0-33-17, від 12.05.2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.05.2017 року за №14077-0-33-17, 15.052017 року за №14058-0-33-17, 15.05.2017 року за №14078-0-33-17, 15.05.2017 року за №14063-0-33-17, 15.05.2017 року за №14067-0-33-17, 15.05.2017 року за №14075-0-33-17, 15.05.2017 року за №14060-0-33-17, 15.05.2017 року за №14086-0-33-17, 15.05.2017 року за №14084-0-33-17, 15.05.2017 року за №14081-0-33-17, 16.05.2017 року за №14284-0-33-17, 17.05.2017 року за №14444-0-33-17, 17.05.2017 року за №14441-0-33-17, 15.05.2017 року за №14074-0-33-17, 15.05.2017 року за №14088-0-33-17, 15.05 2017 року за № 14072-0-33-17, 15.05.2017 року за №14070-0-33-17, та доповнень до них від 06.06.2017 року, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.06.2017 року за № 16456-0-33-17.
Комісія вирішила скаргу ТОВ «Гіпербуд» задовольнити в повному обсязі, тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора КП «Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу» Жара І.Г., приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці (т.1 а.с.31-32).
Крім того, з копії попереднього договору №54 від 20.12.2011 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Гіпербуд», вбачається, що останнє зобов`язалося організувати спорудження та ввести в експлуатацію об`єкт будівництва за адресою АДРЕСА_1 та закріпити за ОСОБА_1 нежитлове приміщення №54 в зазначеному об`єкті (т.1 а.с.69-71).
З договору оренди землі №7800 від 04.05.2012 року, укладеного між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд», останньому на підставі рішення 22 сесії Чернівецької міської ради 6 скликання від 29.03.2012 року №457 надано в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями, яка знаходиться на АДРЕСА_1 (т.1 а.с.72-80).
29.08.2012 року Інспекцією ДБК у Чернівецькій області надано дозвіл на виконання будівельних робіт №ЧВ11412152339 ТОВ «Гіпербуд» (т.1 а.с.81).
Отже, з обставин, що передували прийняттю оспорених позивачем рішень, існував спір про право між ТОВ «Гіпербуд», ОК «ЖБК «Проспект» та ОСОБА_1 щодо, в тому числі, спірного приміщення, на що суд першої інстанції уваги не звернув та приступив до оцінки доказів й встановленню обставин без залучення сторін, інтересів яких воно стосується. 
Так, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
В силу ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В силу п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
На підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.37 цього Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) сторін, а також зміст позовних вимог (пункти 2, 4 частини 3 статті 175 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст.48 ЦПК України).
Однією з вимог у цій справі є визнання протиправним та скасування наказу МЮУ на спірне нежитлове приміщення, які пов`язані з порушенням прав позивача на цей об`єкт нерухомості іншою особою, а саме ТОВ «Гіпербуд», яке було ініціатором звернення зі скаргою до МЮУ з приводу проведення реєстрації права власності за ОСОБА_1 .
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та третьою особою через спір щодо нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 06 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18 та від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17).
До того ж, за змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.
Отже, колегія суддів вважає, що зміст і характер правовідносин між учасниками справи, встановлені судом першої та під час перегляду в апеляційній інстанції, обставини справи засвідчують, що спір виник саме між позивачем і третіми особами з приводу нежитлового приміщення №155, розташованого по АДРЕСА_1 , внаслідок дій відповідачів щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості.
Оскільки в цьому спорі доводи і вимоги позивача фактично зводяться до спору про право, яке учасниками судового процесу, що визначені позивачем як треті особи, оспорюється та не визнається, надання оцінки правомірності оспорюваних наказу та рішення є передчасним.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Визначення кола відповідачів, і, так само, ініціатива про заміну неналежних на належних згідно ст.51 ЦПК України належить позивачу.
Отже, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу МЮУ не може бути звернена лише до Міністерства юстиції України, якого позивач визначив відповідачем, оскільки буде порушено права третьої особи ТОВ «Гіпербуд», яке не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про те позиціонує себе їх власником.
З огляду на те, що позивач заявив позов до неналежного відповідача, висновок суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині є помилковим.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко С.С. №35662176 від 14.06.2017 року, колегія зазначає наступне, то пред`являючи його саме до державного реєстратора Омельянюк І.В. не врахував, що державний реєстратор Аврамченко С.С. є неналежним відповідачем за вказаним позовом.
В силу ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно ч.3, 4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
В силу ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статус державного реєстратора враховуючи специфіку здійснення ним покладеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» функцій не належить до жодних таких ознак.
Будь-який спір щодо вчинення державним реєстратором дій по внесенню відомостей до відповідного Державного реєстру обмежується лише визнанням (посвідченням) від імені держави прав та має наслідки для власників, інформація яких стосується, для здійснення дій по розпорядженню ними.
Отже, відповідачами у таких спорах має бути саме особа, інтересів якої інформація про власність стосується.
До аналогічного висновку дійшла ВП ВС у постанові від 04.07.2018 року у справі 823/2042/16 (п.58 належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано).
За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що задовольнивши зазначену вимогу суд першої інстанції не врахував, що це впливає на права ОК ЖБК «Проспект» та ТзОВ «Гіпербуд», які співвідповідачами у цьому спорі не виступали.
Суд першої інстанції не вірно з`ясував належність вимог та предмета спору до відповідачів, а оскільки визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, повинен був встановити вплив прийнятого рішення на права інших осіб (не залучених сторонами у спорі). Саме встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).
Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).
Таким чином, оскільки позов заявлений не до усіх належних відповідачів та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.1, п.4 ч1 ст.376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь МЮУ та ТОВ «Гіпербуд» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 2520 грн за подання апеляційних скарг.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко Сніжани Сергіївни про визнання протиправними та скасування наказу МЮУ №1871/15 від 13.06.2017 року й рішення №354662176 від 14.06.2017 року відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України та товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» судові витрати в розмірі по 2 520 (дві тисячі п`ятсот двадцять) грн кожному.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий – підпис /І.Н. Лисак/
Судді – підписи /І.М. Литвинюк, І.Б. Перепелюк/