ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2404/20  Номер провадження 33/814/712/20	Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М.  Доповідач ап. інст. Захожай О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.,
при секретарі Радько О.М., 
за участі: захисника ОСОБА_1 – адвоката Найди О.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2020,                         
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч. 1 ст. 139 КпАП України та накладено адміністративне стягнення – штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.
       Згідно з постановою судді, 28 липня 2020 року о 00 год. 40 хв. в м. Лубни по проспекту Володимирському водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Accent» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім того, 28 липня 2020 року о 00 год. 40 хв. в м. Лубни по проспекту Володимирському водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Hyundai Accent» державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на технічний засіб регулювання дорожнього руху, а саме пішохідну стійку світлофорного об`єкту та пошкодив її, чим порушив вимоги пунктів п.12.1, 13.1 ПДР України.
Оскільки провадження щодо притягнення до відповідальності однієї і тієї ж особи перебували у одного судді та призначені до розгляду одночасно, вказані вище справи об`єднані в одне провадження постановою суду від 30.09.2020.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2020 та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вказує, що при розгляді справи суд безпідставно не прийняв до уваги його доводи про те, що 28.07.2020 він особисто не керував автомобілем «Hyundai Accent», а ним керувала інша особа. Судом проігноровано відсутність доказів того, що саме він керував транспортним засобом, що він перевищив швидкість, допустив порушення правил маневрування та порушення правил дотримання дистанції. В матеріалах справи маються пояснення свідків, які не були очевидцями пригоди.
Також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що його пояснення та підписи у протоколах зроблені ним під тиском поліцейських, які погрожували затримати його транспортний засіб на штраф-майданчик. Поліцейськими не було роз`яснено його права на захист. Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, так як поліцейськими причин та підстав проходження такого огляду висунуто та роз`яснено не було. Докази по справі, на які посилається суд першої інстанції є неналежними та недопустими, у зв`язку з чим судом було прийнято незаконне рішення. 
Крім того, у зв`язку з набранням чинності з 01.07.2020 ЗУ № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який скасував адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані сп`яніння та з причин того, що станом на час розгляду справи не існує закону про таку відповідальність, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції станом на час розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис події, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши захисника, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Суддею першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи  в їх сукупності та встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 139 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139  КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 085377 від 27 липня 2020 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 липня 2020 року, водій ОСОБА_1 о 00 год. 40 хв. в м. Лубни по проспекту Володимирському, керуючи автомобілем «Hyundai Accent» державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на технічний засіб регулювання дорожнього руху, а саме пішохідну стійку світлофорного об`єкту та пошкодив її (а.с.13).
       В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що не впорався з керуванням та здійснив наїзд на світлофор.
       Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.
При цьому в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що він особисто не керував автомобілем «Hyundai Accent», а ним керувала інша особа.
Такі твердження апелянта спростовуються об`єктивними даними, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні, а саме відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких чітко вбачається, що автомобілем «Hyundai Accent» державний номерний знак НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 . 
Доводи апелянта про недоведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та про недопустимість доказів по справі, є безпідставними з огляду на таке. 
Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України.
       Вказана обставина є кваліфікуючою ознакою ч.1 ст.130 КУпАП та на переконання апеляційного суду з дотриманням вимог ст.256 КУпАП була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення та належно встановлена постановою суду першої інстанції за результатами судового розгляду.
       Апеляційний суд вважає, що юридична оцінка дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є правильною. Суд першої інстанції, вирішуючи справу дотримався вимог ст.ст. 9, 245, 251, 278, 280, 283 КУпАП.
       Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28 липня 2020 року, водій ОСОБА_1 о 00 год. 40 хв. в м. Лубни по проспекту Володимирському керував автомобілем «Hyundai Accent» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків (а.с.1).
       В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що випив 100 грам горілки.
       Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.
       Доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі, щодо керування транспортним засобом іншою особою, тиску з боку поліцейських та порушення проведення огляду на стан сп`яніння, під час якого поліцейські ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд, оскільки причин та підстав проходження такого огляду не було, в повному обсязі спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського, відповідно до якого, за кермом автомобіля «Hyundai Accent» державний номерний знак НОМЕР_1 був ОСОБА_1 та не заперечував факт керування ним автомобілем, поліцейськими неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, як в медичному закладі, так і за допомогою алкотестеру, на що ОСОБА_1 ухилявся від надання однозначної відповіді, що розцінювалось поліцейськими як відмова від проходження огляду, після чого були запрошені свідки, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. 
       Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння та роз`яснювали можливість пройти огляд в медичному закладі, а в разі його не згоди пройти огляд на місці зупинки неодноразово. 
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
       Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 085329 від 28.07.2020; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 28.07.2020, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 28.07.2020.
Що стосується тверджень апелянта про те, що під час складання протоколів про адміністративні правопорушення йому не було роз`яснено його права на захист, не заслуговують на увагу, оскільки в протолах мається підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав та обов`язків передбачених Конституцією України та ст. 268 КУпАП. 
Всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції з`ясовані всі фактичні обставини справи, передбачені ст. 280 КУпАП, які мають істотне значення для правильного її вирішення, тому посилання скаржника на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставним.
Правильно, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції розглянуто протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції, яка діяла до 01 липня 2020 року.
Так, ст. 130 КУпАП дійсно з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами.
В той же час, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, відповідні положення з Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, набрав законної сили у визначеному законом порядку, положення цього Закону такими, що не відповідають Конституції України не визнавалися, після 03 липня 2020 року будь-які інші зміни до ст. 130 КУпАП не вносилися.
Крім того, згідно роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року ст. 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 28 липня 2020 року керував Hyundai Accent» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Виходячи з викладеного ОСОБА_1 , як особа, яка вчинила правопорушення після 03 липня 2020 року, підлягає притягненню до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за правилами КУпАП в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Апеляційний суд вважає, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог законодавства, відповідно до положень статті 245 КУпАП, з своєчасним, всебічним, повним і об`єктивним з`ясуванням кожних обставин. 
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч. 1 ст. 139 КУпАП належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об`єктивність яких сумнівів не викликає.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП, призначив його в межах санкції ч. 1 ст.130 та ч. 1 ст. 139 КУпАП та обґрунтовано дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 штрафу та позбавлення його права керування транспортними засобами.
    Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2020 щодо ОСОБА_1 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                             Захожай О.І.