ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року	Львів	Справа № 380/6495/20 пров. № А/857/11798/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді –                                Запотічного І.І.,
суддів –                                                     Глушка І.В., Довгої О.І.,
при секретарі судового засідання:         Галаз Ю.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Львівського окружного адміністративного суду   від  03 вересня  2020 року (суддя Сакалош В.М.,   ухвалене в м. Львові о 14:00, повний текст складено 03.09.2020) у справі № 380/6495/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городоцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, - 
                                           
                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Городоцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі – Городоцький РВДВС, відповідач) та з наведених у ньому підстав просив  визнати неправомірними дії державного виконавця Городоцького РВД ВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови від 22 липня 2020 року ВП №59431109 про накладення штрафу та її скасувати. 
Рішенням  Львівського окружного адміністративного  суду  від 03 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1  подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування судом фактичним обставин справи просить скасувати оскаржуване рішення Львівського окружного адміністративного суду від  03.09.2020 року  та ухвалити нове рішення, яким  позов задовольнити.   
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що його права порушені, оскільки державний виконавець жодним чином не повідомив його про те, що 03.07.2019 р. ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового рішення, однак копія вказаної постанови йому не надсилалась, що в подальшому привело до незаконного накладення на нього штрафу, згідно оскаржуваної постанови, в сумі 1200 грн. Крім цього зазначає, що Городоцький РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на його думку, надав неправильний розрахунок суми заборгованості по аліментах, а постанова про накладення штрафу в розмірі 12000 гривень є необгрунтованою і невмотивованою. 
Сторони будучи повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України  не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі та участі їхніх представників.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Протокольною ухвалою суду від 09.11.2020 продовжено строк розгляду справи на строк 15 днів.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не   підлягає до  задоволення з наступних  підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до інформації наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Мостиським районним судом Львівської області було винесено рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 шляхом стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей : дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 5000 грн. (по 2500 грн. на кожну дитину помісячно, починаючи з 15.02.2019 року і до повноліття. Рішення набрало законної сили 25.06.2019.
В подальшому, на підставі виконавчого листа виданого Мостиським районним судом Львівської області від 26.06.2019 №2/448/378/19, державним виконавцем 03.07.2019 відкрито виконавче провадження №59431109, про що винесено відповідну постанову.
Як вбачається з матеріалів справи, в процесі  примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, головним державним виконавцем встановлено, що громадянин ОСОБА_1 по місцю свого проживання допустив несплату аліментів згідно вищезазначеного виконавчого листа, за період з 15.02.2019 року по 22.07.2020 року в результаті чого виникла заборгованість яка згідно розрахунку заборгованості складає 85000,00 грн. та яка сумарно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, чим вчинив правопорушення передбачене частиною першою ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що складено протокол №59431109 від 22.07.2019. 
Наявність заборгованості підтверджується, також долученою відповідачем копією розрахунку заборгованості по аліментах.
Відтак, головним державним виконавцем Городоцького РВДВС Копитком Ю.Ю., встановлено наявність заборгованості, яка перевищує платежі за один рік, та керуючись статтями 63, 71, 75 Закону України “Про виконавче провадження” 22.07.2020 прийнято постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь ОСОБА_2 у розмірі 12000,00 грн. (ВП №№59431109).
Не погоджуючись з означеною постановою державного виконавця, вважаючи її протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова державного виконавця так і дії по її винесенню є правомірними.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
          Частиною першою статті 13 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
          Відповідно до частини першої статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
           Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач в обґрунтування своїх вимог,  зокрема,  покликається на те, що йому не було відомо про відкриття виконавчого провадження №59431109. 
Разом з тим, такі посилання апелянта є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявні докази того що ОСОБА_1 було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2019 - 06.07.19, вказане підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номер 8150003480454). 
Також факт того, що позивач був обізнаний про хід виконавчого провадження підтверджується наявною в матеріалах справи копією ухвали Городоцького районного суду Львівської області  від 18.09.2019 року у справі № 441/1488/19, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 оскаржував тимчасове обмеження  у праві виїзду за межу України, у зв`язку з тим, що він не ухиляється від сплати аліментів, однак в ході встановлених обставин суд відмовив йому у задоволенні заяви. 
          Крім цього, як вірно встановлено судом першої інстанції, державний виконавець здійснював виклик ОСОБА_1 для надання пояснень і такий було вручено позивачу (повідомлення про вручення поштового відправлення трек-номер 8150003709276).
          Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України “Про виконавче провадження” за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
          Зміст спірної постанови, яка є індивідуально-правовим актом та породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним   статтею 2 КАС України.
          Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №59421109 держаним виконавцем встановлено що позивачем допущено несплату аліментів за період з 15.02.2019 року по 22.07.2020 року і заборгованість складає 85000,00 грн., яка сумарно перевищує суму відповідних платежів понад шість місяців (заборгованість понад шість місяців виникла після вступу в дію ст. 183-1 КУпАП). До 15.02.2020 заборгованість становила 60000,00 грн., і 20 % від суми заборгованості склали 12000,00 грн. (сума штрафної санкції передбаченої частини чотирнадцятої статті 71 Закону України “Про виконавче провадження”)
          Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наявної  в матеріалах справи копії розрахунку заборгованості по аліментах, станом на 02.09.2020, заборгованість ОСОБА_1 становить 90000 грн. 
          З огляду на вказані вище обставини та приписи чинного законодавства, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що постанова державного виконавця від  22.07.2020 за ВП №59431109 відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно не є протиправною та не підлягає скасуванню, а отже у задоволенні позову підставно відмовлено.   
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                              
                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від  03 вересня 2020 року у справі № 380/6495/20  без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі  якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 03.12.2020