П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/338/20	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Лупуленко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування висновку, про визнання протиправним та скасування наказу про затвердження висновку та наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в якому, з урахуванням уточнень та доповнень (а.с.  165-167), просив суд:
- визнати протиправним та скасувати Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області відносно заступника директора департаменту ОСОБА_1 , затвердженого наказом Держархбудінспекції від 10.12.2019р. №1377;
- визнати протиправним та скасувати наказ ДАБІ України від 10.12.2019р. №1377 «Про затвердження Висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2019 році» відносно заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ ДАБІ України від 13.12.2019р. №674 «ОС» «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 січня 2020р. по день ухвалення судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16 грудня 2019 року на його адресу, надійшов лист відповідача, в якому було повідомлено, що наказом Держархбудінспекції від 10.12.2019р. №1377 затверджено Висновки щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2019 році та наданий для ознайомлення відповідний наказ та витяг з висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області відносно заступника директора Департаменту – позивача.
09 січня 2020 року на адресу Позивача надійшов лист Держархбудінспекції від 13.12.2019 року №40-501-10/9401-19 яким повідомлено, що він звільнений з посади заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та надано для ознайомлення наказ Держархбудінспекції від 13.12.2019 року №674 «ОС».
Підставою для звільнення позивача є Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, затверджений Наказом Держархбудінспекції від 10.12.2019р. №1377.
Позивач зазначав, що висновок щодо результатів оцінювання його службової діяльності прийнятий із порушенням Закону України «Про державну службу», є необ`єктивним, упередженим та як наслідок із суттєво заниженою оцінкою, що не відповідає дійсності, а тому підлягає скасуванню. У зв`язку з цим, наказ Держархбудінспекції від 10.12.2019р. №1377 «Про затвердження Висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2019 році» у частині, що стосується позивача, та наказ Держархбудінспекції від 13.12.2019р. №1377 про звільнення позивача також підлягає скасуванню. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 :
- визнаний протиправним та скасований наказ ДАБІ України від 10.12.2019 року №1377 «Про затвердження Висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2019 році» відносно заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 »
- в решті позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині позовних вимог у задоволені яких було відмовлено, та в цій частині ухвалити нову постанову, якою задовольнити  ці позовні вимоги.
Так, в обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт – ОСОБА_1 послався на те, що скасовуючи наказ про затвердження висновку щодо оцінювання службової діяльності, суд першої інстанції мав всі правові підстави і для скасування самого висновку, який має усі ознаки індивідуального акту прийнятого відповідачем на виконання владних управлінських функцій по відношенню до позивача. 
Також, апелянт зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування наказу про звільнення позивача, оскільки державна служба позивача була припинена у зв`язку з отриманням негативної оцінки  за результатами оцінювання службової діяльності, проте як наказ про звільнення не містить дати звільнення, але на підтвердження доводів щодо не реалізації наказу про звільнення відповідач не надав доказів скасування наказу про звільнення.
ДАБІ України своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу   ОСОБА_1 не скористалася.
Також ДАБІ України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ДАБІ посилається на неповне з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки ДАБІ України було дотримано процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності позивача та належним чином доведено до позивача результати такого оцінювання.
ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу ДАБІ України не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 10.12.2019 року № 572 «ОС» «Про переведення ОСОБА_1 » (т. 1 а.с. 46) ОСОБА_1 , начальник Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області з 10 грудня 2018 року переведений на посаду заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, збереженням присвоєного рангу державного службовця, встановлених надбавки за ранг державного службовця і надбавки за вислугу років.
Наказом Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 10 грудня 2019 року № 1377 «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2019 році» затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», зокрема, оцінка ОСОБА_1 зазначено - негативна.
Відповідно до ст.ст. 83, 87 Закону, наказом Держархбудінспекції від 13.12.2019 року № 674 «ОС» ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора Департаменту у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
У пункті 2 наказу Держархбудінспекції від 13.12.2019 року № 674 «ОС» зазначено, що вважати датою звільнення ОСОБА_1 перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний висновок ДАБІ щодо оцінювання результатів діяльності державного службовця ОСОБА_1 не може вважатися безсумнівним, об`єктивним, обґрунтованим і правомірним в якості єдиної та безумовної підстави для прийняття наказу про звільнення, оскільки з матеріалів справи, які були досліджені судом, не вбачається якого-небудь належного обґрунтування оспорюваного рішення ДАБІ України.
Відмовляючи у скасуванні наказу про звільнення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 20.01.2020 року по день ухвалення судового рішення продовжує табелюватись як працівник Департаменту, тобто фактично відсутнє порушене право позивача внаслідок не реалізації  оскаржуваного наказу про звільнення.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (надалі Закон №889-VIII).
Частиною 1 ст. 5 Закону№889-VIII, передбачено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Частиною 11 ст. 44 Закон №889-VIII, передбачено, що Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1  ст.1 Закону №889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Законом №889-VIII також регламентовано питання оцінювання результатів службової діяльності.
Так, відповідно до частин 1-3 ст.44 Закону №889-VIII, результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.
Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А», здійснюється суб`єктом призначення.
Відповідно п. 1 ч. 1  ст. 2 Закону №889-VIII, безпосередній керівник - найближчий керівник, якому прямо підпорядкований державний службовець.
Відповідно до п.1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року №294 (надалі Положення №294), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду
Згідно з п.7 Положення №294, Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.
Відповідно до п.п. 9, 15 п. 11 Положення №294, голова Держархбудінспекції призначає на посаду за погодженням з Міністром розвитку громад та територій та головами відповідних місцевих держадміністрацій та звільняє з посади керівників територіальних органів Держархбудінспекції, призначає на посаду за погодженням з Міністром розвитку громад та територій та звільняє з посади заступників керівників територіальних органів Держархбудінспекції, а також призначає на посаду та звільняє з посади інших державних службовців територіальних органів Держархбудінспекції. Голова Держархбудінспекції призначає на посаду та звільняє з посади у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, за погодженням з Міністром розвитку громад та територій керівників і заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату Держархбудінспекції, призначає на посаду та звільняє з посади інших державних службовців Держархбудінспекції.
Частиною 5 статті ст.44 Закону №889-VIII визначено, що за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України від 23.08.2017 року №640  (надалі Типовий порядок № 640).
Так, відповідно до п.1 Типового порядку №640, він визначає процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - оцінювання). Дія цього Типового порядку поширюється на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «А», «Б» і «В».
Пунктом 7 Типового порядку №640 передбачено, що оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
Пунктом 9 Типового порядку №640 установлено такі етапи оцінювання: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).
Пунктами 10-12 Типового порядку №640, зокрема, передбачено, що завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні.
Державному службовцю визначається від двох до п`яти завдань.
Строк виконання завдання має бути реальним для досягнення необхідного результату та визначатися з урахуванням дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань відповідно до пункту 13 цього Типового порядку.
Завдання і ключові показники для державного службовця на наступний рік визначаються у грудні року, що передує звітному.
Пунктом 13 Типового порядку №640 передбачено, що для визначення результатів виконання завдань суб`єктом призначення приймається наказ (розпорядження), в якому зазначається: список державних службовців; строк визначення результатів виконання завдань; доручення, необхідні для організаційного забезпечення проведення цього етапу оцінювання (у разі потреби).
Відповідно до п.16 Типового порядку №640, висновок затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення у грудні звітного року.
Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» регламентується п.п.33-42 Типового порядку №640.
Зокрема, п.33 Типового порядку №640 встановлює, що завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.
Згідно з п.37 Типового порядку №640, для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», оціночну співбесіду. У разі тимчасової відсутності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», або його повторної неявки для проходження оціночної співбесіди у визначені безпосереднім керівником строки визначення результатів виконання завдань проводиться безпосереднім керівником та керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) без оціночної співбесіди в установлений строк. У разі тимчасової відсутності у зв`язку з відрядженням або відпусткою такого державного службовця за його заявою до безпосереднього керівника оціночна співбесіда та визначення результатів виконання завдань проводяться раніше.
Відповідно до матеріалів справи, наказом ДАБІ України від 23.10.2019 року №1181 з метою визначення якості виконання державними службовцями, завдань тощо визначено результати виконання завдань державними службовцями Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у строк згідно з графіком проведення визначення результатів виконання завдань державними службовцями, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В тощо (а.с.  82-84).
Пунктом 4 Наказу № 1181 встановлено обов`язок управління роботи з персоналом  та документообігу секторам управління персоналом і документообігу територіальних органів Держархбудінспекції в областях, відділу управління персоналом і документообігу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві знайомити державних службовців із наказом про визначення результатів виконання завдань державними службовцями Держархбудінспекції, які займають    посади державної служби категорії «Б» і «В». Зазначений Пункт наказу не скасований, не оскаржується, відповідно є чинним та таким, що встановлює певний обов`язок структурного підрозділу перед центральним органом виконавчої влади з приводу вчинення певних дій. 
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача з наказом № 1181 від 23.10.2019 року, а тому  доводи апеляційної скарги ДАБІ України щодо дотримання  всієї процедури проведення оцінювання є такими, що не підтверджені матеріалами спрви.
Відповідно до п.п.38, 39 Типового порядку №640, перед проведенням оціночної співбесіди державний службовець, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», заповнює форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання.
Оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі (у разі його подання державним службовцем). Під час оціночної співбесіди також визначаються потреби у професійному навчанні та розглядаються пропозиції щодо завдань і ключових показників на наступний період.
Після проведення оціночної співбесіди безпосереднім керівником заповнюється форма щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині виставлення балів, визначення оцінки та їх обґрунтування, а також визначення потреб у професійному навчанні. Безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 4.
Додатком 4 до Типового порядку №640 передбачено, що:
- « 0» балів виставляються у разі, якщо завдання не виконано або під час його виконання порушено вимоги законодавства у сфері запобігання корупції; 
- « 1» бал - якщо завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо;
- « 2» бали - якщо завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо);
- « 3» бали - якщо завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. Робота проводилась ефективно з дотриманням правил етичної поведінки;
- « 4» бали - якщо завдання виконано своєчасно (завчасно), результат високої якості, його досягнуто з високим ступенем самостійності (за необхідності командної роботи), ініціативності, робота проводилась ефективно, з дотриманням правил етичної поведінки; під час виконання завдання державним службовцем вносилися пропозиції щодо інших документів або їх удосконалення.
Відповідно до п.41 Типового порядку №640, висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», в якому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка, за формою згідно з додатком 5 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
Згідно з ч. 6 ст. 44, п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII, у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби.
Закон також допускає можливість оскарження державним службовцем висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, та його скасування (ст.44 Закону України «Про державну службу», п.49 Типового порядку №640).
Перевіривши доводи апеляційної скарги ДАБІ України, апеляційний суд зазначає, що вони не спростовують висновку суду першої інстанції щодо відсутності обґрунтувань та пояснень  стосовно причин і мотивації для обрання стосовно конкретних завдань певного оцінювального бала за результатами  оцінювання позивача.
Апеляційний суд погоджується із зауваженням суду першої інстанції  стосовно того, що форма результатів виконання завдань державним службовцем (додаток 8 до Типового порядку №640) передбачає за наслідком оцінювання виставлення балів у значенні від " 0" до " 4" або "Не підлягає оцінюванню" (відповідно до встановлених критеріїв). При цьому, повинно наводитися також і обґрунтування застосуванню певних оцінок, що передбачено відповідною формою.
Таке обґрунтування для застосування конкретної оцінки (обрання певного бала від " 0" до " 4") повинно бути в достатній мірі чітким та зрозумілим і вказувати на фактичну оцінку результатів діяльності державного службовця, у взаємозв`язку з конкретними завданнями. Для цього, суб`єкт, що проводить оцінювання, повинен конкретизувати підстави для застосування тієї чи іншої оцінки, навести якісь смислові значення, на обґрунтування свого рішення (які саме завдання не виконано, в чому полягало невиконання, неналежне виконання, неповне виконання, неякісне виконання, в чому вони проявилися). Указане необхідне, зокрема, й із метою можливості подальшої перевірки обґрунтованості відповідного оцінювання та недопущення свавільних рішень зі сторони суб`єкта владних повноважень.
Апелянтом – ДАБІ України не спростовані висновки суду першої інстанції щодо відсутності смислового обґрунтування для застосованих  стосовно позивача балів, оскільки таке формулювання як "посадова особа потребує навчання законодавству, удосконалення практичних навичок для виконання завдань на належному рівні", не надає можливості об`єктивно встановити які саме недоліки було допущено державним службовцем, їхні кількісні, якісні чи інші характеристики. Смислове наповнення негативної оцінки діяльності позивача певними фактичними обставинами, - відсутнє.
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що нечітке та узагальнене визначення завдань, котрі не містять показників для вимірювання їх у кількісному та/або якісному вираженні (як це передбачено п.10 Типовому порядку №640), не дає можливості в подальшому надати однозначної оцінки результатам їх виконання. Однак, така ситуація не повинна трактуватися довільним чином і виключно на розсуд працедавця, а його дискреція щодо оцінювання працівника повинна бути суворо регламентованою, з метою недопущення свавілля, для чого його рішення (у даному випадку щодо оцінювання) повинно в будь-якому разі бути належним чином обґрунтованим (і не лише формальним цитуванням нормативних актів).
Критерій обґрунтованості рішення або дії вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Зокрема, така позиція знайшла своє висвітлення й у рішеннях Європейського суду з прав людини, який зокрема у п.36 рішення в справі "Суомінен проти Фінляндії" вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. У п.58 рішення в справі "Серявін та інші проти України" Суд зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, при цьому орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Аналогічну позицію Суд виклав і у п.30 рішення в справі "Гірвісаарі проти Фінляндії".
Такі вимоги щодо належного обґрунтування рішення мають виправдання, оскільки, убезпечують інших учасників правовідносин від можливої сваволі зі сторони владного органу та є запорукою дотримання принципів юридичної визначеності і верховенства права.
Матеріалами справи не підтверджено та доводами апеляційної скарги ДАБІ України не спростована відсутність якого-небудь належного обґрунтування оскаржуваного висновку ДАБІ України щодо оцінювання результатів діяльності державного службовця ОСОБА_1 . 
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний висновок оцінювання результатів діяльності позивача як державного службовця не може вважатися безсумнівним, об`єктивним, обґрунтованим і правомірним в якості єдиної та безумовної підстави для прийняття наказу про звільнення.
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта ОСОБА_1 щодо наявності  підстав для скасування  безпосередньо самого висновку, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, сам висновок не породжує безпосередньо для позивача негативних наслідків, оскільки він не носить обов`язкового для позивача та його роботодавця вказівок, що були б обов`язковим для виконання саме у спосіб, визначений у висновку. Таким чином, оскільки висновок не може бути окремим предметом оскарження, враховуючи приписи ч.1 ст. 245 КАС України, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2019 році» відносно заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 . При цьому, апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції.
Щодо визнання протиправним та скасування судом першої інстанції наказу ДАБІ України від 10.12.2019 року №1377 «Про затвердження Висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2019 році» стосовно заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає таке. Зазначений наказ ґрунтується на безпідставному, необґрунтованому висновку стосовно позивача, а тому сам по собі вже є актом, якій є обов`язковим для роботодавця позивача для прийняття наказу про звільнення позивача з державної служби.
Перевіряючи доводи апелянта ОСОБА_1 щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування Наказу ДАБІ України від 13.12.2019 року №674 «ОС» «Про звільнення ОСОБА_1 », стягнення з ДАБІ України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20 січня 2020 року по день ухвалення судового рішення, апеляційний суд зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що в період з 27.09.2019 року по 17.01.2020 року позивач перебував на лікарняному (т. 1 а.с. 110-117). Також, відповідно до наданих ДАБІ України копії табелів обліку робочого часу (т. 1 а.с. 201-213) ОСОБА_1 у січні-травні 2020 року табелюється як такий, що перебуває на лікарняному – ТН (тимчасова непрацездатність), у червні та липні 2020 року – як НЗ (неявка з нез`ясованих причин).
Оскільки оскаржуваний наказ про звільнення не місить чітку дату звільнення позивача, а відповідач, як на час звернення до суду, так і на час ухвалення оскаржуваного рішення перебуває на державній службі, апеляційний суд  погоджується із висновками суду першої інстанції  про факт не реалізації оскаржуваного наказу, та як наслідок відсутність порушених прав позивача у зв`язку із прийняттям оскаржуваного наказу ДАБІ України від 13.12.2019 року №674 «ОС».
Додатково апеляційний суд зазначає, що оскаржуваним рішенням  суду першої інстанції встановлена протиправність та необґрунтованість висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2019 році  стосовно заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 , та як наслідок скасований наказ про затвердження цього висновку в частині, що стосується позивача. 
Тобто визнані протиправними обставини на підставі яких ДАБІ України був прийнятий оскаржуваний наказ від 13.12.2019 року №674 «ОС», який  на час вирішення справи по суті спору не реалізований, та який, враховуючи висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, подальшій реалізації не підлягає. 
При цьому апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що враховуючи приписи  ст. 55 Основного Закону, ст. ст. 2, 5 КАС України, рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року у справі №19-рп/2011, від 01.12.2004 року у справі № 18-рп/2004, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
За таких обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта ОСОБА_1 та вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність порушення суб`єктивного права позивача, що  є самостійної та достатньою підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог позивача про скасування наказу ДАБІ України від 13.12.2019 року №674 «ОС».
Стосовно інших посилань апеляційних скарг апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційних скарг не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційні скарги залишаються без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 2-12, 72-78, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі № 420/338/20 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 10.12.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.