ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 листопада 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/2120/20 
Номер провадження 22-ц/816/2250/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності:
позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року, постановлену у складі судді Євлах О.О. у м. Ромни Сумської області, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1   до ОСОБА_3 , треті особи: Роменська районна державна адміністрація Сумської області, Виконавчий комітет Плавинищенської сільської ради Сумської області про визначення місця проживання малолітніх дітей, 

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , просила ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
29 вересня 2020 року ОСОБА_1  подала заяву про забезпечення зазначеного позову шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_3 передати малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявниці як матері, до ухвалення рішення по суті спору.
Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що відповідач з 05 червня 2020 року проти волі позивачки, утримує у своїх батьків їх спільних малолітніх дітей. На день подачі заяви про забезпечення позову, заявниця має можливість бачитись із дітьми лише в присутності батька, проте з поведінки дітей вона бачить, що вони залякані. З метою забезпечення виконання можливого рішення суду, з огляду на протиправну поведінку відповідача в родині, керуючись інтересами дітей, просила задовольнити заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що заявниця просить забезпечити позов у спосіб,  який за своїм змістом є тотожним задоволенню позовних вимог, до розгляду спору по суті. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, щопостановляючи ухвалу, суд не урахував, що відповідач психологічно налаштовує дітей проти позивачки, впливає на їх свідомість, вона позбавлена можливості займатися доглядом за дітьми, їх вихованням. Заявниця стверджує, що тривале перебування дітей з відповідачем та його батьками може призвести до втрати психологічного зв`язку між матір`ю та дітьми. Крім того, з огляду на запальний характер відповідача, у стані агресії він може завдати шкоди життю і здоров`ю дітей. Вважає, що забезпечення позову у заявлений спосіб є ефективним заходом, спрямованим на захист прав та інтересів дітей та матері.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти її задоволення , оскільки вважає, що апелянт не наводить доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення її позову. Вимоги в заяві про забезпечення позову є тотожними позовним вимогам, які заявлені нею у поданому в справі позову, які , згідно чинного законодавства, вирішуються в судовому порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі, якщо спір виник із сімейних правовідносин. (п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України).
За змістом частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог та виду забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно зазначив, що зобов`язання відповідача повернути дітей їх матері за своїм змістом є тотожним до задоволення позову про визначення місця проживання дітей до фактичного його розгляду по суті.
Відтак суд першої інстанції з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчившись, що реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відсутня; з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Твердження ОСОБА_1 про можливу втрату емоційного і психологічного зв`язку з дітьми за час вирішення справи по суті спору висновків суду не спростовують, оскільки заявниця не позбавлена можливості спілкуватися з дітьми, про що сама зазначає у заяві. Наявність неприязних відносин між сторонами у справі не свідчить про наявність небезпеки для життя та здоров`я їх неповнолітніх дітей, які, на даний час, мешкають разом із відповідачем і перебувають на його утриманні. Спір про участь батьків у вихованні дітей підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, а не шляхом подання заяви про забезпечення позову. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач -                                                   О. І. Собина

Судді:                 В.І. Криворотенко 

                                                                                Т.А. Левченко