Ухвала
 
28 грудня 2020 року
місто Київ
 
справа № 2-503/11
провадження № 61-761ск17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Саліхова В. В.,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору від 26 січня 2010 року про організацію проведення ремонтних робіт та благоустрою житлового будинку.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року позов задоволено.
Визнано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер: 8000000000:85:425:0015, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 462, 00 кв. м.
Визнано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 422, 20 кв. м.
Здійснено розподіл судових витрат.
Знято обтяження, зареєстроване реєстратором: Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, від 26 серпня 2010 року № 1177343, на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції від 22 лютого 2010 року № 828/9. Об`єкт обтяження: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Знято обтяження, зареєстроване реєстратором: Першою київською державною нотаріальною конторою, від 24 лютого 2011 року № 10674202, на підставі постанови про накладення арешту на майно від 21 лютого 2011 року, 
К. С. 57-2429, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, слідчого Слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, капітана міліції Калмикова А. В . Об`єкт обтяження: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Знято обтяження, зареєстроване реєстратором: Першою київською державною нотаріальною конторою, від 24 лютого 2011 року № 10674273, на підставі постанови про накладення арешту на майно від 21 лютого 2011 року, 
К. С. 57-2429, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, слідчого слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, капітана міліції Калмикова А. В . Об`єкт обтяження: земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 8000000000:85:425:0015.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 20 грудня 2017 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2017 року, залишити без змін рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі № 2-503/11; витребувано з Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу 
№ 2-503/11.
У березні 2018 року надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому ОСОБА_5 просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Відповідно до листів Дарницького районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року, вих. № 2-503/11/25553/2018; від 25 березня 2019 року, вих. № 22187/19-Вих; від 27 лютого 2020 року, вих. № 14973/20-Вих, цивільна справа № 2-503/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дійсним вилучена Київською місцевою прокуратурою № 7 на підставі ухвали слідчого судді.
Зазначене також підтверджено листом Київської місцевої прокуратури № 7 від 24 липня 2020 року, вих. № 77-2632/1 вит 20.
ОСОБА_5 у вересні 2020 року звернувся до Верховного Суду із клопотанням, у якому просив закрити провадження у справі, оскільки у вироку Подільського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року встановлено обставини підроблення рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року у справі № 2-503/11, яке переглянуто рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2017 року, що оскаржується ОСОБА_1 .
Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX 
(далі - Закон № 460-IX), який набрав чинності 08 лютого 2020 року касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана 20 грудня 2017 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.
Вивчивши подані матеріали касаційної скарги, додатково подані документи іншими учасниками справи, Верховним Судом виявлено, що провадження за касаційною скаргою відкрито помилково, оскільки її подано на рішення Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2017 року, яким скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року, що є підробленим, тому Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження.
Відповідно до частини другої статті 382 ЦПК України постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом.
За правилом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до вироку Подільського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 758/14826/18 встановлено обставини підроблення рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року у справі № 2-503/11, яким визнано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер: 8000000000:85:425:0015, за адресою: АДРЕСА_1 , та на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 422, 2 кв. м.
Подільським районним судом міста Києва встановлено, що цивільна справа з таким номером № 2-503/11 дійсно перебувала у провадженні Дарницького районного суду міста Києва, проте сторонами у такій справи були інші особи, позовні вимоги не стосувалися зазначених об`єктів нерухомого майна.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 червня 2019 року згаданий вирок Подільського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року залишено без змін.
Верховний Суд вважає встановленими обставини, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року та відповідне провадження у суді першої інстанції є повністю сфальсифікованими, такий спір судом першої інстанції не вирішувався. Таким чином, зазначене рішення суду першої інстанції як акт правосуддя повноваженого національного суду ніколи не ухвалювалося, відповідно, такий документ не може бути підставою для виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків для осіб, зазначених у ньому як учасники такої справи.
Враховуючи, що предметом апеляційного перегляду можуть бути виключно судові рішення, постановлені судом першої інстанції, сфальсифіковане судове рішення суду першої інстанції не могло бути переглянуто апеляційним судом, незалежно від результатів такого помилково відкритого провадження.
Отже, рішення Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2017 року, яким скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , не створює юридичних наслідків, як для ОСОБА_1 , так й інших учасників, оскільки встановлено за правилами кримінального судочинства, що зазначене рішення суду першої інстанції є підробленим.
З врахуванням викладеного, судове рішення, що є підробленим, не може бути переглянуто також й Верховним Судом, незалежно від рішення суду апеляційної інстанції у такому судовому провадженні.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, сформульовано правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, тому у зв`язку з цим касаційне провадження у справі належить закрити. Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.
Отже, враховуючи ту обставину, що оскаржуваним ОСОБА_1 рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2017 року скасовано підроблене рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року, разом з цим скасування рішення суду апеляційної інстанції не призведе до породження юридичних наслідків для ОСОБА_1 , тобто мета касаційного оскарження наведеного рішення, а саме відновлення порушених прав, на переконання заявника, досягнута не буде, тому Верховний Суд робить висновок, що касаційне провадження у справі відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1  без достатніх правових підстав, тому таке провадження підлягає закриттю.
Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Верховний Суд додатково роз`яснює заявнику, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дійсним, закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                С. О. Погрібний

А. С. Олійник

                                                                                                          В. В. Яремко