Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/322/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020 року. . м. Кропивницький

       Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі  секретаря судового засідання  Волошиної Н.С., особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 , а також особи, яка склала протокол про вчинення адміністративного правопорушення поліцейського Пенкіна М.В., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 18.08.2020, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2020  ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 
Згідно постанови суду ОСОБА_1 ,24.07.2020 о 20:30 год, керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_2 , на території дачного кооперативу АДРЕСА_3, був зупинений працівниками поліції, які після підозри щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити.
Зазначив, що 24.07.2020, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_2 , проїжджаючи по мікрорайону «Балашівка», раптово виникли технічні несправності у автомобіля та подальший рух на ньому був неможливий. У зв`язку з цим він зателефонував своєму приятелю ОСОБА_2 , щоб він прийшов полагодити автомобіль. Через деякий час, автомобіль був нібито полагоджений, і у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є його сусідом, він запропонував проїхати до дому за кермом авто з метою виявлення можливих інших несправностей. ОСОБА_2 поїхав за кермом, а він сів на сидіння пасажира. Вказаний факт можуть підтвердити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які разом з ними їхали в автомобілі. Проїжджаючи на території кооперативу «Дружба», він попросив ОСОБА_2 зупинитися біля подвіря ділянки НОМЕР_3 , з метою запитати у дівчини на ім`я ОСОБА_5 , яка мешкає за цією адресою, про крадіжку, що була скоєна з його домоволодіння в цьому ж кооперативі за АДРЕСА_2 . На його бесіду з ОСОБА_5 , вибігла її мати та почала кричати, внаслідок чого між ними виникла сварка, в ході якої остання бризнула йому в обличчя з балончика сльозогінним газом. Продовжуючи лайку, мати дівчини викликала поліцію, якій повідомила, що він приїхав до її двору на автомобілі в стані алкогольного сп`яніння.
Працівники поліції не зважаючи на його зауваження та пояснення, що він не був за кермом, запропонували пройти йому огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. На вказану пропозицію він відмовився і працівники поліції склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Свідками у протоколі зазначили саме батьків ОСОБА_5 , з якими у нього виникла сварка.
Водночас, зазначає, що провадження підлягає закриттю у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Враховуючи викладене, скаржник вважає постанову суду першої інстанції безпідставною і незаконною, оскільки досліджені судом докази не підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, допитавши в судовому засіданні апеляційного суду свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , інспектора поліції Пенкіна М.В., вивчивши матеріали адміністративної справи, переглянувши долучений до протоколу відеозапис вказаної події та перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з'ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП дотримався в повному обсязі.
Так, при розгляді справи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи наступає за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП  підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у оскаржуваній постанові доказів.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та відеозаписом події, доданого до матеріалів справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №333676 вбачається, що ОСОБА_1 24.07.2020, близько 20 години 30 хвилин в м. Кропивницький, дачний кооператив «Дружба», ділянка НОМЕР_3 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу та проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.3).
Допитаний в апеляційному суді ОСОБА_1 вину свою не визнав у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснив, що 24.07.2020, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_2 , проїжджаючи по мікрорайону «Балашівка», раптово виникли технічні несправності у автомобіля та подальший рух на ньому був неможливий. У зв`язку з цим він зателефонував своєму приятелю ОСОБА_2 , щоб він прийшов полагодити автомобіль. Через деякий час, ОСОБА_2 полагодив автомобіль, і у зв`язку з тим, що він є його сусідом, він йому запропонував проїхати до дому за кермом авто з метою виявлення можливих інших несправностей. ОСОБА_2 поїхав за кермом, а він сів на сидіння пасажира. В салоні автомобіля ще був чоловік, але прізвища він не пам`ятає, і дівчина ОСОБА_8 , яку вони по дорозі забрали біля заправки. Біля повороту до кооперативу «Дружба», ОСОБА_8 вийшла з автомобіля, а вони в трьох поїхали далі. Проїжджаючи на території кооперативу «Дружба», він попросив ОСОБА_2 зупинитися біля подвір`я ділянки НОМЕР_3 , з метою запитати у дівчини на ім`я ОСОБА_5 щодо майна, яке у нього зникло. ОСОБА_2 зупинився, вийшов та пішов додому. В цей час на вулицю, вибігла мати ОСОБА_9 та почала кричати, бризнула йому газовим балончиком в обличчя. В них виникла сварка, через те, що напередодні ОСОБА_9 ночувала в нього, оскільки її мати вигнала з дому. На наступний день мати ОСОБА_9 з працівниками поліції забрали її додому. Про те, що ОСОБА_9 знаходиться в нього він її батькам не повідомляв, оскільки він їх не знає і в нього не було їх номеру телефону. Знає, що ОСОБА_9 близько 17 років, оскільки вона товаришувала з його донькою, якій буде 18 років. Вказав, що 24.07.2020 був тверезий і не вживав алкогольних напоїв. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння не погодився, оскільки він не був водієм, стояв і не сідав за кермо. Протокол не підписував і його йому не вручали.
Допитаний в апеляційному суді інспектор поліції ОСОБА_10 пояснив, що 24.07.2020 надійшов виклик від ОСОБА_6 , яка повідомила, що до неї додому на автомобілі приїхав ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Після 20.00 год. вони приїхали в кооператив «Дружба» до будинку де проживає ОСОБА_6 . Біля будинку стояв автомобіль ВАЗ та поряд знаходився ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 вказав, що він за кермом не їхав, а його привіз товариш, який пішов вже спати. Зважаючи, що свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , було вказано, що саме ОСОБА_1 був за кермом, йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, на що він відмовився стверджуючи, що він не керував автомобілем. На ОСОБА_1 було складено протокол у присутності двох свідків, який він відмовився підписувати. 
Допитана в апеляційному суді свідок ОСОБА_6 пояснила, що в неї на вихованні знаходяться дві прийомні дочки, одна з яких ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку у лікаря - психіатра з діагнозом шизофренія, тому вона схильна до бродяжництва. Напередодні 24.07.2020 вона пішла з дому і не ночувала вдома, у зв`язку з чим вона відразу зателефонувала в поліцію. Шукаючи дочку вона пішла до будинку ОСОБА_1 , якого знає близько двох років, оскільки той продавав сигарети її дочці. Там вона з працівниками міліції і знайшла дочку в гаражі, хоча ОСОБА_1 вказував, що її доньки в нього немає. Наступного дня, а саме 24.07.2020 близько 19.00 год. до них додому приїхав на своєму автомобілі ОСОБА_1 , він був за кермом, а поруч сидів чоловік на пасажирському сидінні, обидва були в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 намагався зайти в двір, просив віддати йому ОСОБА_9 , бо він її кохає, на що вона йому бризнула газом з балончика та викликала поліцію. Коли приїхала поліція, вони запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, так і в медичному закладі, на що він відмовився, пояснюючи, що не керував автомобілем. Проте вона бачила, що коли під`їхав автомобіль, зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_1 , а спереду на пасажирському сидінні сидів чоловік, інших пасажирів в салоні автомобіля не було.
Допитаний в апеляційному суді свідок  ОСОБА_7 пояснив, що 24.07.2020 він весь день був на дачі кооперативу «Дружба» будинок НОМЕР_3 . Після обіду, але він точного часу не пам`ятає, його дружина повідомила, що приїхав чоловік, який утримував їхню дочку у себе вдома, і де її знайшли з працівниками поліції. Він вийшов з двору побачив автомобіль, в якому було дві особи ОСОБА_1 за кермом та поруч невідомий йому чоловік. ОСОБА_1 запитував, як справи у дочки ОСОБА_9 . Він йому пропонував поїхати від них, однак ОСОБА_1 не покидав їх, а тому його дружина викликала поліцію. По поведінці ОСОБА_1 та його походці він бачив, що вказаний водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці так і в медичному закладі, на що він відмовився, пояснюючи, що не керував автомобілем. Проте він бачив, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 .
За клопотанням апелянта в судовому засіданні апеляційного суду допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 24.07.2020 близько 19.00 год він їхав з роботи, коли йому зателефонував ОСОБА_1 і повідомив, що зламався його автомобіль в районі Балашовки. Він під`їхав на маршрутному таксі до вказаного місця, відремонтував автомобіль, завів його і сів за кермо, та на прохання ОСОБА_1 поїхав з ним перевірити роботу автомобіля. Біля заправки БРСМ вони забрали дівчину і поїхали на дачі, де зупинилися біля якогось будинку. Він там їх залишив і пішов додому. 
З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події від 24.07.2020, вбачається, що під час спілкування поліцейські запропонували ОСОБА_1 , пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, так і в медичному закладі, на що останній відмовився. 
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Надавши оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції немає підстав.
Зокрема, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він в день та час подій не керував транспортним засобом, а водієм був його знайомий ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає безпідставними і розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлено з пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які є послідовні та узгоджені між собою, підстав не довіряти їм у апеляційного суду немає.
Пояснення надані в апеляційному суді свідком ОСОБА_2 , що саме він керував у той вечір транспортним засобом, а не  ОСОБА_1 ,  суд не приймає до уваги, оскільки вказана особа є приятелем апелянта, тобто є особою зацікавленою в результатах розгляду справи. Поряд з цим, його пояснення не узгоджуються і з поясненнями самого  ОСОБА_1 . Зокрема,  ОСОБА_2   вказував, що вони приїхали на територію дачного кооперативу «Дружба» з дівчиною, яку вони забрали біля заправки БРСМ, а з пояснень ОСОБА_1  наданих в апеляційному суді та зі змісту його апеляційної скарги вбачається, що дівчина, яку вони забрали на заправці, вийшла біля повороту до зазначеного кооперативу, а пасажиром з ними приїхав до місця події  ОСОБА_4 . Тобто, версії щодо осіб пасажирів автомобіля, які прибули до дачної ділянки НОМЕР_3 в них різняться. Більше того, свідок ОСОБА_6 вказала, що коли під`їхав автомобіль, зі сторони водійського сидіння вийшов саме ОСОБА_1 , який був у стані алкогольного сп`яніння, а спереду на пасажирському сидінні сидів невідомий їй чоловік, інших пасажирів в салоні автомобіля не було. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 не було відомо, хто приїхав на дачну ділянку разом з ОСОБА_1 , а отже доводить те, що він не керував автомобілем та не підвозив ОСОБА_1 .
Інші доводи скаржника про порушення його процесуальних прав під час розгляду справи, суд також вважає безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені судом і є такими, що не вплинули на об`єктивність розгляду судом даної справи та на правильність прийнятого по справі судового рішення. 
Апеляційний суд відмічає, що докази наявні в матеріалах справи взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об'єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об'єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.
Тому, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - а саме відмови водія від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, тобто через порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на теперішній час адміністративна відповідальність водіїв наземних транспортних засобів за ст. 130 КУпАП відсутня і це є підставою для закриття провадження у даній справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд зазначає.
До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.
Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року за №720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону України за №2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону України №720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону України №2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп'яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону України №2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп'яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.
Також слід зазначити, що дійсно, ч. 1 ст. 130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради України на даний час викладена в редакції Закону України №2617-III від 22 листопада 2018 року без врахування положень Закону України №720-1Х від 17 червня 2020 року, який вніс зміни до Закону України  №2617-V111 від 22 листопада 2018 року. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію дій осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, оскільки п.117 Законом №720-1Х від 17 червня 2020 року виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону №2617-VIIІ від 22 листопада 2018 року, в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом №720-1Х від 17 червня 2020 року ст. 130 КУпАП діє в попередній редакції.
З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, так як скасування акту, що передбачає адміністративну відповідальність не мало місця, у зв'язку із вилученням посиленої юридичної відповідальності за такі дії, внаслідок чого попередня (стара) редакція ст. 130 КУпАП залишилася у незмінному виді.
Частиною 1 ст. 8 КУпАП  передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Тому за цими положеннями до осіб, які вчинили після 03 липня 2020 року дії під час керування транспортними засобами, що були спочатку виключені зі ст. 130 КУпАП, а потім внесені зміни про їх вилучення із відповідного Закону, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, без застосування нового закону, що посилював таку відповідальність та не має зворотної сили у часі.
Тому, водій ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення 24 липня 2020 року, підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (Закон України №1446-VIII від 07 липня 2016 року), у редакції, що діяла до внесення відповідних змін та введення ст. 286-1 КК України, з подальшим їх вилученням та залишенням попередньої редакції в КУпАП.
При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини місцевий суд призначив ОСОБА_1 , фактично мінімально можливе адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в редакції Закону цієї статті від 07 липня 2016 року.
Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

                ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2020 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Суддя підпис

З оригіналом згідно:        

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду                                                                                                          Ремез П.М.