Ухвала
іменем України 
28 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 473/4840/18
провадження № 51-3399ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінально суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Херсонського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року,
встановив:
За вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 травня           2020 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.
Розглядаючи апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції 24 вересня 2020 року постановив свій вирок, яким вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області     від 29 травня 2020 року скасував в частині призначеного покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням. ОСОБА_4 призначив покарання за частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 194 у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Постановлено строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого в порядку виконання вироку апеляційного суду.
Зараховано в строк відбування ОСОБА_4 призначеного цим вироком покрання, строк його попереднього ув`язнення з 22 вересня 2018 року по 20 березня 2019 року включно.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказанимвироком апеляційного суду. 
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
 
Крім того, захисник у мотивувальній частині касаційної скарги вказує на неправильну кваліфікацію дій засудженого, при цьому не наводить належні доводи такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону та змісту судових рішень.
Також захисник у мотивувальній частині касаційної скарги згадує ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , однак не звернув уваги на те, що згідно з положеннями         статті 425 КПК він має право оскаржити ухвалені судові рішення лише в частині, що стосуються інтересів його підзахисного ОСОБА_4 .
Тобто, захисник у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Однак, захисник у касаційній скарзі просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_4 скасувати та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, проте такі вимоги викладені не у відповідності до статті 436 КПК.
При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Херсонського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                       ОСОБА_3