Справа № 367/3293/20                                                              Головуючий в суді І інстанції - Шестопалова Я.В.
Провадження № 33/824/3828/2020                                           Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
12 листопада 2020 року                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Солод Т.О. на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня  2020 року,  
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ірпінського  міського суду Київської області від 19 серпня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ч. 1       ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 22 травня 2020 року о 02 годині 15 хвилин в Київській обл., А/Д М-07, Київ-Ковель, 29км, в м. Буча, керував автомобілем HYUNDAI i10  номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, бліде обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
 У апеляційній скарзі захисника Солод Т.О. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалась  на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. На переконання апелянта, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена працівниками поліції  з порушенням вимог  ст.ст. 3, 6, 8 ,18, 35 ЗУ «Про національну поліцію», а вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння була висловлена ОСОБА_1 лише після 4 годин з моменту зупинки транспортного засобу. Крім того, наявне в матеріалах справи  направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, на думку сторони захисту, є неналежним доказом у справі, оскільки відомості, зазначені у ньому, фактично суперечать обставинам справи, також в матеріалах справи відсутній акту огляду водія на стан сп`яніння, в якому була б зафіксована його згода або ж відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Зауважила, що будь-який огляд водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не проводився, що стверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. Також захисник указала про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення стверджувально вказується про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння без проведення відповідного медичного огляду. За наведених вище обставин апелянт вважала, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у даній справі. Просила скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення,  передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки судді  місцевого суду про доведеність вини водія ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються наступними доказами:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 310119 в частині часу, місця вчинення адміністративного правопорушення, анкетних даних особи, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким ця особа користувалась;
направленням на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп»яніння;     
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
іншими доказами.
 Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП, наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення. Так, у апеляційній скарзі не наведено доказів, які би спростовували зазначені вище докази, що доводять винуватість    ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Факт неправомірної зупинки ОСОБА_1 поліцейськими, про що указує захисник, не виключає його вини у відмові від проходження огляду на стан спяніння. Так, нормативними документами, якими регламентується  порядок виявлення у водіїв стану сп»яніння, проведення огляду на стан сп»яніння та фіксації результатів такого огляду не ставиться у залежність факт проходження огляду на стан сп»яніння від правомірності зупинки водія поліцейськими, а відповідно до положень п.2.5 ПДР України проходження огляду на стан сп»яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія незалежно від наявності будь-яких чинників чи факторів. В тому числі, не залежить цей обов`язок і від часу, який пройшов із моменту зупинки водія поліцейськими до  вимоги про проходження огляду на стан сп»яніння. У зв`язку із цим є не обґрунтованими відповідні доводи апеляційної скарги. Посилання захисника на те, що зазначені у наявному у  матеріалах справи  направленні ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння відомості фактично суперечать обставинам справи є не обґрунтованим, оскільки не обґрунтовано те, яким обставинам справи суперечать ці відомості і у чому ця суперечність проявляється. Щодо відсутності у матеріалах справи  акту огляду водія на стан сп`яніння, в якому була б зафіксована згода або відмова водія  від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, то зазначеними вище нормативними документами не передбачено складання такого акта у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп»яніння. Та обставина, що водію ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу не може указувати на відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ця обставина не була причиною відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп»яніння. Наявний у справі відеозапис дає підстави стверджувати те, що ОСОБА_1 на дану обставину не посилався, а відмовився від проходження огляду у будь-якій формі, що указує на наявність у його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Посилання захисника на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення стверджувально вказується про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння є не обґрунтованим, оскільки у протоколі зазначено те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із явними ознаками наркотичного сп»яніння, що не є тотожним  поняттю керування транспортним засобом у стані наркотичного сп»яніння.
 Наведене указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення. Постанова судді Ірпінського міського суду Київської області  від 19 серпня 2020 року щодо  ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Солод Т.О. залишити без задоволення.  
Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області  від 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.П. Свінціцька