ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року	Львів	Справа № 300/777/20 пров. № А/857/8054/20	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року ( суддя Шумей М.В., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі №300/777/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку,- 
                                                          ВСТАНОВИВ:
06.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2018 по 15.01.2020 протиправною та стягнення з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2018 по 15.01.2020 в розмірі 205503,74 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскільки остаточний розрахунок при звільненні був проведений з ним лише 15.01.2020, що є підставою для відповідальності відповідача, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.  
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх фактичних обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.  
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що так як з ОСОБА_1 повний розрахунок при звільненні Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області був проведений 15.01.2020, відтак є підстави для виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Є посилання на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає оскаржуване судове рішення законним та просить залишити його без змін.
Представник апелянта (позивача) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення  та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, та представника апелянта, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи 31.08.2018 підполковника поліції ОСОБА_1 згідно наказу №356 о/с звільнено зі служби, з виплатою йому компенсацію за 30 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2018 році. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 25 років 00 місяців 01 день, у пільговому обчисленні 26 років 03 місяці 29 днів.
Виплати були нараховані та виплачені позивачу у вересні 2018 року у загальному розмірі 163791,18 грн., а саме: 12132,68 грн. – компенсація за невикористану відпустку та 151 658,50 грн. – вихідна допомога.
В подальшому 15.02.2019 ОСОБА_1 подав рапорт начальнику ГУ Національної поліції України в Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати індексації, грошової компенсації за несення служби у вихідні та святкові дні, компенсації за невикористану частину відпустки та матеріальної допомоги, та Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області 18.04.2019 йому листом №143/108/05/29-2019 відмовило в нарахуванні та виплаті індексації, грошової компенсації за несення служби у вихідні та святкові дні, компенсації за невикористану частину відпустки та матеріальної допомоги.
ОСОБА_1 вважаючи таку бездіяльність ГУ Національної поліції України в Івано-Франківській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті індексації, грошової компенсації за несення служби у вихідні та святкові дні, компенсації за невикористану частину відпустки та матеріальної допомоги протиправною, звернувся в  суд з позовом, та рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2019р., у справі №300/1221/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області задоволено частково. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 скасовано. Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, викладену в листі №143/108/05/29-2019 від 06.03.2019 щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за червень 2016 року – жовтень 2017 року та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за червень 2016 року – жовтень 2017 року в загальному розмірі 3375,17 грн. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області розглянути рапорт ОСОБА_1 про виплату йому матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік, що поданий ним 09.08.2018 під час служби в поліції та завізований т.в.о. начальника Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області із інформуванням в установленому порядку заявника про результат його розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На підставі зазначеного рішення суду, 15.01.2020 ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за червень 2016 року – жовтень 2017 року в загальному розмірі 3375,17 грн., що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку позивача.
В подальшому 04.02.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 31.08.2018 по 15.01.2020, та відповідач листом від 28.02.2020 за №3-С/05/29-2020 відмовив позивачу у його виплаті за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 31.08.2018 по 15.01.2020.
ОСОБА_1 не погодившись з даною відмовою Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області звернувся в суд з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач діяв правомірно, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
Колегія суддів з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з 31.08.2018 підполковника поліції ОСОБА_1 згідно наказу №356 о/с звільнено зі служби, та при цьому, індексацію грошового забезпечення за червень 2016 року – жовтень 2017 року в загальному розмірі 3375,17 грн. нараховано та виплачено 15.01.2020.
Відтак, колегія суддів зазначає, що станом на день звільнення, з позивачем не проведено розрахунок у повному обсязі та не виплачено всі належні до виплати кошти.
Відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні працівників органів Національної поліції не врегульовані положеннями спеціального законодавства,  а врегульовані КЗпП України, відтак спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці працівників органів Національної поліції, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, то слід застосовувати норми ст. ст. 116 та 117 КЗпП України як такі, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в Національній поліції.
Судом встановлено, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі №300/1221/19 відповідачем нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення позивачу 15.01.2020. Тобто, повний розрахунок з позивачем проведено лише 15.01.2020 року.
Оскільки, індексацію грошового забезпечення позивачу не виплачено в день його звільнення 31 серпня 2018 року, вказане свідчить про те, що при звільненні відповідач не провів повного розрахунку. Тому відповідно до статті 117 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку.
Відповідно до положення пункту 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС від 06 квітня 2016 року № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць, розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. 
Таким чином, розрахунок середньої заробітної плати за період затримки розрахунку при звільненні повинен здійснюватися шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний останній місяць роботи на кількість календарних днів у цьому місяці та множенні отриманої суми на кількість календарних днів за період затримки розрахунку при звільненні.
Згідно архівної відомості про заробітну плату за 2018 рік, виданої відповідачем, грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2018 року (повний останній місяць перед звільненням) становило 12690,37 грн., відтак, середньоденний заробіток, з урахуванням положення п.9 розділу І Порядку №260, становить 409,37 грн. (12690,37 грн./ 31 календарний день, а відтак сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні становить 205503,74 грн. (409,37 грн. х 502 календарні дні (час затримки розрахунку з 01.09.2018 р. по 15.01.2020 р.).
З огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскільки, індексацію грошового забезпечення позивачу не виплачено в день його звільнення 31.08.2018 року, відтак, при звільненні відповідач не провів повного розрахунку та відповідно до статті 117 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку.
З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовивши в задоволенні позовних вимог неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
                                                              ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №300/777/20 скасувати та прийняти нове яким позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2018 по 15.01.2020.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2018 по 15.01.2020 в розмірі 205 503 (двісті п`ять тисяч п`ятсот три гривні) 74 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 19.11.2020