Постанова
Іменем України
 
20 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 213/112/19
провадження № 61-20197св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у складі судді Лаченкової О. В., 
 
у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»  (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу із вищевказаним позовом.
 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 09 листопада 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Зазначає, що договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, інших витрат на умовах, передбачених договором.
 
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
 
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30 серпня 2018 року має заборгованість у розмірі 101 213,35 грн, яка складається з такого: 3 300,00 грн - заборгованість за кредитом, 90 017,38 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 600,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 4 795,87 грн - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня                   2019 рокув задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено повністю.
 
Заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня                   2019 року мотивоване тим, що наданий АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості за договором б/н від 09 листопада 2010 року станом на 30 вересня 2018 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки розрахунок заборгованості сам по собі не підтверджує її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2019 року у справі за позовом                                  АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто апелянту.
 
Ухвала Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року мотивована тим, що станом на 15 жовтня 2019 року апелянт не виконав вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, що надійшла до Верховного Суду у листопаді 2019 року, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу.
 
13 жовтня 2020 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі позивач посилається на те, що ухвала Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року винесена внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не надіслали відзив на касаційну скаргу.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
09 листопада 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н, відповідного до якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Зазначає, що договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, інших витрат на умовах, передбачених договором.
 
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
 
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30 серпня 2018 року має заборгованість у розмірі 101 213,35 грн, яка складається з: 3 300,00 грн - заборгованість за кредитом, 90 017,38 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 600,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 4 795,87 грн - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.
 
Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня                   2019 рокув задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено повністю.
 
Не погоджуючись із заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2019 року, позивач подав апеляційну скаргу.
 
10 вересня 2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду поновлено АТ КБ «ПриватБанк» строк на апеляційне оскарження заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2019 року, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
 
Того ж дня копія ухвали була направлена на адресу позивача та його представника, яка була вказана в апеляційній скарзі.
 
Відповідно до поштового повідомлення копію ухвали від 10 вересня 2019 року позивач отримав 12 вересня 2019 року (т. 1 а. с. 101).
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки її ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
 
При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених положеннями законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
 
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
 
Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року поновлено АТ КБ «Приватбанк» строк на апеляційне оскарження заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2019 року, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
 
Відповідно до поштового повідомлення копію ухвали від 10 вересня 2019 року апелянт отримав 12 вересня 2019 року (т. 1 а. с. 101).
 
У зв`язку з тим, що станом на 15 жовтня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» не виконав вимог ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня                 2019 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку щодо повернення апеляційної скарги скаржнику.
 
Доводи касаційної скарги про те, що позивач сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження сплати судового збору.
 
Позивач не довів, що на виконання вимог ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху він повідомляв апеляційний суд про те, що судовий збір сплачено з наданням підтверджуючих цей факт документів.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
 
Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
 
Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновку суду апеляційної інстанції.
 
Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків апеляційного суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: 	А. І. Грушицький 	
 	  І. В. Литвиненко 	
 	  І. М. Фаловська