ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5379/20 Справа № 204/1345/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича, Державного підприємства “Сетам”, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліни Леонідівни, третя особа – ОСОБА_3 , про визнання результатів торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва та рішення про державну реєстрації прав, –

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича, Державного підприємства “Сетам” (далі – ДП “Сетам”), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліни Леонідівни, третя особа – ОСОБА_3 , про визнання результатів торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва та рішення про державну реєстрації прав.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до протоколу № 375573 про проведення електронних торгів від 13.12.2018 року ОСОБА_2 став переможцем торгів щодо лоту № 317349, а саме: 1/2 частини трикімнатної квартири загальною площею 59,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.12.2004 року КЖЕП “Південне”. Ціна продажу лоту – 142 555,00 грн. Організатором торгів виступило ДП “Сетам”. 04.01.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. було складено Акт про проведені електронні торги, який підтверджував виникнення у ОСОБА_2 права власності вищезазначене нерухоме майно. На підставі вищезазначеного Акту про проведені електронні торги від 04.01.2019 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. було видано 15.01.2019 року свідоцтво № НОМЕР_1 та в той же день прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на зазначену частину квартири (з відкриттям розділу), індексний номер: 45057476, за ОСОБА_2 . Спірна частина квартири, загальною площею 59,2 кв.м., була передана на реалізацію приватним виконавцем на підставі ст. 61 Закону України “Про виконавче провадження”, а електронні торги проводилися в рамках виконавчого провадження № 5533762 при примусовому виконанні виконавчого листа № 204/8445/16-ц, виданого 26.07.2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з неї та її колишнього чоловіка – ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суми заборгованості в розмірі 270 668,00 грн.

Позивачка вважала проведені торги незаконними, а видані в результаті документи, такими, що підлягають визнанню недійсними, оскільки, об`єктом реалізації з прилюдних торгів може бути нерухоме майно, яке є об`єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об`єкт власності), а не його частина, яка не набула статусу об`єкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

В даному випадку, на електронних торгах була продана 1/2 частина трикімнатної квартири, яка не була виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об`єкт власності та яка не набула об`єкта нерухомості у передбаченому законом порядку, а тому, вказана частина квартири не могла бути предметом продажу на електронних торгах.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд визнати недійсними проведені ДП “Сетам” електронні торги від 13.12.2018 року, Акт про проведені електронні торги від 04.01.2019 року, складений приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С., свідоцтво № 164, видане 15.01.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л., скасувати рішення та запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частини трикімнатної квартири загальною площею 59,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ДП “Сетам” просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивачки – без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що згідно копії свідоцтва про право власності від 08.12.2004 року, виданого КЖЕП “Південне”, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5 т.1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. від 07.12.2017 року, за заявою ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № 553377625 з примусового виконання виконавчого листа № 204/8445/16-ц, виданого 26.07.2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в розмірі 270 668,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України “Про виконавче провадження” приватним виконавцем 05.04.2018 року винесена постанова про опис та арешт майна боржника, про що внесені відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Під час примусового виконання рішення суду, приватним виконавцем було встановлено, що за боржником ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (довідка з Державного реєстру речових прав № 112472647 від 01.02.2018 року).

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України “Про виконавче провадження” приватним виконавцем 27.08.2018 року винесені постанови про опис та арешт майна боржника, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , телевізора Samsung, музичного центру Samsung, домашній кінотеатр Panasonik, телевізор Saturn, кондиціонер спліт-система марки Wirpool. Боржник ОСОБА_1 була присутня при описі та арешті майна, про що свідчить особистий підпис в постановах про опис та арешт.

Приватним виконавцем з метою встановлення вартості описаного та арештованого майна для подальшої передачі для реалізації в рахунок погашення заборгованості боржника, 29.08.2018 року також винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження для відома, та суб`єкту оціночної діяльності – суб`єкту господарювання для виконання, в свою чергу, боржник 30.08.2018 року отримала зазначену постанову під особистий підпис.

Отриманий звіт про оцінку майна від 19.09.2018 року приватним виконавцем направлений 24.09.2018 року сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом.

13 грудня 2018 року ДП “Сетам” за заявкою приватного виконавця було проведено електронні торги, за результатами проведення яких було складено протокол № 375573 від 13.12.2018 року, згідно якого, переможцем став ОСОБА_2 , ціна продажу спірного майна – 142 555,00 грн.

За наслідками проведених торгів та протоколу від 13.12.2018 року, приватним виконавцем 04.01.2019 року було складено Акт про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у переможця торгів.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 154714413 від 01.02.2019 року, на підставі вищезазначеного Акту про проведені електронні торги від 04.01.2019 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. було видано 15.01.2019 року свідоцтво № НОМЕР_1 та в той же день прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на зазначену частину квартири (з відкриттям розділу), індексний номер: 45057476, за ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності, прийшовши до висновку, що позивачка не оскаржувала дії приватного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів і мають самостійний спосіб оскарження. В свою чергу, посилань на будь-які порушення встановлених законодавством правил проведення торгів (Порядку реалізації арештованого майна) позовна заява не містить.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів – це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними суду необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 визначено, що електронні торги – продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну; а також передбачено правила, що визначають процедуру підготовки, проведення цих торгів, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів, та правила щодо оформлення результатів торгів.

До предмета доказування в даній справі належить дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; повідомлення учасників торгів про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Разом із тим порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України “Про виконавче провадження”, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено, а судом не встановлено порушень Порядку реалізації арештованого майна, які б вплинули на результати електронних торгів чи порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів.

Згідно ч.5 ст. 48 Закону України “Про виконавче провадження” у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Отже, виконавець в межах повноважень вчинив процесуальні дії з метою примусового виконання боржником зобов`язань.

Отже, дії державного (приватного) виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі № 201/2257/17-ц, від 16.01.2019 року по справі № 201/585/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року по справі № 367/6231/16-ц.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості продажу частки у майні без її виділення в окремий самостійний об`єкт власності, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні, оскільки частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність є різновидом права власності, що ускладнена множинністю суб`єктів. Крім того, специфіка правовідносин спільної власності полягає в єдності об`єкта права власності відносно зазначеної множинності суб`єктів такого права.

Відповідно до статті 177 ЦК України частка у праві спільної власності є об`єктом цивільних прав.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

З урахуванням наведеного, правовий режим спільної власності може передбачати визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності (спільна часткова) або відсутність такого визначення у праві спільної власності (спільна сумісна). Згідно з наведеним критерієм спільна власність поділяється на спільну часткову і спільну сумісну.

Розмір часток у праві спільної часткової власності вважається рівним. При цьому, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно частини першої статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 361 ЦК України визначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до частини першої статті 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Водночас, як зазначено в частині першій статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Частка у праві спільної часткової власності є повноцінним об`єктом цивільних правовідносин, її оборот не заборонено та не обмежено законодавством.

Відповідно до частини першої статті 183 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як вказано в абзаці третьому частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, таке нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно пункту 1 частини третьої статті 3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Згідно частини першої статті 13 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2018 року по справі № 686/25616/13 зробив правовий висновок щодо оспорення результатів прилюдних торгів з тих підстав, що 2/3 частки домоволодіння боржника не виділено в натурі, та зазначив наступне.

За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Аналіз наведених норм у сукупності свідчить про те, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів, а тому результати прилюдних торгів у справі не можуть бути визнані недійсними у зв`язку з тим, що 2/3 частки домоволодіння боржника не виділено в натурі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року по справі № 367/6231/16-ц, оскільки на торгах була реалізована частина квартира, яка перебувала у спільні сумісній власності, а не частковій, колегія суддів не приймає до уваги.

Як убачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про право власності від 08.12.2004 року, виданого КЖЕП “Південне”, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5 т.1).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 112472647 від 01.02.2018 року вбачається, що 26.09.2005 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності у формі — приватна, частка власності - 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.111 т.1).
Крім того, на виконання ухвали місцевого суду від 21.10.2019 року КП ДМБТІ було надано відповідь від 17.12.2019 року за № 17787, що станом на 31.12.2012 року в інвентарній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності за ОСОБА_7 1/2 ч., ОСОБА_3 1/2 ч. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12.2004 року виданого КЖЕП “Південне”, згідно розпорядження № 706-04, зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №12181191 (а.с.174).

Тобто, на електронних торгах була реалізована 1/2 частина трикімнатної квартири загальною площею 59,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 саме на праві спільної часткової власності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, то враховуючи приписи цивільного законодавства, які чітко дозволяють відчужувати частку у праві спільної часткової власності, немає необхідності виділу в натурі частки перед її продажем.

Крім того, судом апеляційної інстанції було досліджено матеріали виконавчого провадження № 553377625 та встановлено наступне.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. від 07.12.2017 року, за заявою ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № 553377625 з примусового виконання виконавчого листа № 204/8445/16-ц, виданого 26.07.2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в розмірі 270 668,00 грн. (а.с.137 т.1).

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України “Про виконавче провадження” приватним виконавцем 05.04.2018 року винесена постанова про опис та арешт майна боржника, про що внесені відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.143 т.1).

Під час примусового виконання рішення суду, приватним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (довідка з Державного реєстру речових прав № 112472647 від 01.02.2018 року).

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України “Про виконавче провадження” приватним виконавцем 27.08.2018 року винесені постанови про опис та арешт майна боржника, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , телевізора Samsung, музичного центру Samsung, домашній кінотеатр Panasonik, телевізор Saturn, кондиціонер спліт-система марки Wirpool. Боржник ОСОБА_1 була присутня при описі та арешті майна, про що свідчить особистий підпис в постановах про опис та арешт (а.с.112,113 т.1).

Приватним виконавцем з метою встановлення вартості описаного та арештованого майна для подальшої передачі для реалізації в рахунок погашення заборгованості боржника, 29.08.2018 року також винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження для відома, та суб`єкту оціночної діяльності – суб`єкту господарювання для виконання, в свою чергу, боржник 30.08.2018 року отримала зазначену постанову під особистий підпис (а.с.149-150 т.1).

Отриманий звіт про оцінку майна від 19.09.2018 року приватним виконавцем направлений 24.09.2018 року сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом (а.с.153 т.1).

13 грудня 2018 року ДП “Сетам” за заявкою приватного виконавця було проведено електронні торги, за результатами проведення яких було складено протокол № 375573 від 13.12.2018 року, згідно якого, переможцем став ОСОБА_2 , ціна продажу спірного майна – 142 555,00 грн. (а.с.156 т.1).

За наслідками проведених торгів та протоколу від 13.12.2018 року, приватним виконавцем 04.01.2019 року було складено Акт про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у переможця торгів (а.с.157-158 т.1).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 154714413 від 01.02.2019 року, на підставі вищезазначеного Акту про проведені електронні торги від 04.01.2019 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. було видано 15.01.2019 року свідоцтво № НОМЕР_1 та в той же день прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на зазначену частину квартири (з відкриттям розділу), індексний номер: 45057476, за ОСОБА_2 , форма власності зазначена як спільна часткова (а.с.8 т.1).

Таким чином, з урахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі № 201/585/17, від 04.12.2019 року по справі № 201/2257/17-ц, від 18.03.2020 року по справі № 523/5033/16-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року по справі № 367/6231/16-ц, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 , яка була обізнана про наявність виконавчого провадження, не оскаржувала дії приватного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, такі відомості матеріали виконавчого провадження не містять.

Разом із тим порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України “Про виконавче провадження”, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Колегією встановлено, що дії виконавця не були оскаржені позивачем в порядку та строки передбачені чинним законодавством, враховуючи, що спірне майно перебувало у власності саме позивача, яка була боржником у даному виконавчому провадженні, в межах якого саме майно яке належало та було зареєстровано за позивачем було описано, арештовано, оцінено та передано на реалізацію на електронні торги, які відбулись у законний спосіб та позивачем не доведено, а судом не встановлено порушень Порядку реалізації арештованого майна, які б вплинули на результати електронних торгів чи порушення прав і законних інтересів позивачки, яка оспорює результати електронних торгів.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко