УХВАЛА

01 грудня 2020 року 
м. Київ
Справа №  922/3137/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:
позивач - не з`явився;
відповідач - не з`явився.

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Харківської міської ради (далі - Рада)
на постанову  Східного апеляційного господарського суду (головуючий - Пуль  О.А., судді: Білоусова Я. О., Тарасова І. В.) від 23.07.2020 у справі Господарського суду Харківської області
за позовом  Ради
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків-Капітал" (далі - Товариство)
про  стягнення 1 549 603,26 грн

ВСТАНОВИВ:

1.          Рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства про стягнення 1549603,26 грн.
2.          Позовна заява мотивована тим, що Товариство належним чином не виконало обов`язок зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою несільськогосподарського призначення, яка знаходиться м. Харків, вул.  Магнітогорська, 1, загальною площею 8,1555 га (далі - Земельна ділянка), яка є предметом укладеного між сторонами у справі договору оренди землі від  23.03.2007 (далі - Договір).
3.          Рішенням Господарського суду Харківської області (суддя Калініченко Н. В.) від  02.12.2019 позов задоволено; стягнуто з Товариства на користь Ради 1  549  603,26 грн.
4.          Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Договір є зміненим з дати набрання рішенням суду у справі № 922/1558/16 законної сили (28.12.2016), а не з дати проведення державної реєстрації (16.01.2019); Товариство зобов`язання за Договором належним чином не виконувало, орендну плату у повному обсязі не сплачувало, у зв`язку з чим за період з 07.05.2017 по 06.07.2017 виникло 1  549  603, 26 грн заборгованості; рішенням Господарського суду Харківської області від 02.08.2016 у справі № 922/1558/16 встановлено, що розмір орендної плати за користування Товариством Земельною ділянкою за розрахунком від 03.10.2013 № 71/14 становить 6 284 850,15 грн на рік, а в місяць - 523  737,51  грн; позов стосується стягнення заборгованості за певний період 2017 року, а орендна плата визначається таким чином: 523 737,51 грн (розмір орендної плати за місяць відповідно до рішення суду) х 1,249 (коефіцієнт індексації за 2014 рік) х 1,433 (коефіцієнт індексації за 2015 рік) х 1,06 (коефіцієнт індексації за 2016 рік) = 993 637,96 грн за місяць; обставина, що пунктом 13 Договору передбачено можливість перегляду розміру орендної плати внаслідок інфляції щорічно, не впливає на обов`язок орендаря сплачувати орендну плату з урахуванням індексів інфляції (пункт 10 Договору).
5.          Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2020 рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2019 у справі № 922/3137/19 змінено шляхом викладення в іншій редакції, зокрема, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства на користь Ради 645 708,04 грн заборгованості зі сплати орендної плати, а в іншій частині позову відмовлено.
6.          Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про здійснення нарахування орендної плати за спірний період у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земель, встановленої у рішенні господарського суду Харківської області у справі №922/1558/16, з моменту набрання рішенням законної сили, а не з моменту державної реєстрації додаткової угоди до спірного договору, однак розрахунок з нарахуванням коефіціенту індексації при визначенні розміру орендної плати, здійснений Радою за Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1996 № 786 (далі - Методика), неправильний, оскільки Методика застосовується при здійснення розрахунків за оренду нерухомого майна за базовий місяць (пункт 12), а не земельної ділянки за попередній місяць, як передбачено умовами Договору (пункт 11); нарахування орендної плати за спірний період із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель є безпідставним, однак Товариство сплачувало орендну плату за спірний період без урахування індексу інфляції (відповідно до пункту 10 Договору), тому стягненню підлягає заборгованість з орендної плати з урахуванням індексу інфляції.
7.          20.08.2020 Рада звернулась з касаційною скаргою, в якій просить змінити постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2020; стягнути з Товариства 664 153, 90 грн заборгованості зі сплати орендної плати за користування Земельною ділянкою. 
8.          Дослідивши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі з огляду на таке.
9.          Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
10.          Рада мотивувала подану скаргу тим, що суд апеляційної інстанції неправильно обрахував розмір орендної плати за спірний період з урахуванням індексів інфляції, оскільки не застосував у спірних правовідносинах за аналогією закону норми Методики (пункт 13), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.
11.          На думку Скаржника, суд апеляційної інстанції здійснив розрахунки орендної плати з урахуванням інфляції, але не кумулятивно, що суперечить висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, що встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків (а у спірних правовідносинах орендної плати з урахуванням інфляції) означає, що вартість грошей з індексом інфляції за попередній період є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.
12.          Суд дослідив зазначені доводи Скаржника і вважає за необхідне звернути увагу на таке.
13.          У постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КП Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" про стягнення 11 698 730, 05 грн, з яких 8 943 617, 40 грн основного боргу, 1  179  009,  70 грн пені, 336 765, 90 грн 3% річних, 1 239 337, 68 грн інфляційних втрат за неналежне виконання договору про постачання природного газу, Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 48 651, 99 грн інфляційних втрат, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003. Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ № 1078). Отже, при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.
14.          У справі, що розглядається, суди встановили, зокрема, що 23.03.2007 Рада (орендодавець) та Товариство (орендар) уклали Договір оренди Земельної ділянки, за умовами якого обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункт 10); орендна плата сплачується рівними частинами щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 11); розмір орендної плати переглядається, зокрема, внаслідок інфляції щорічно; рішенням господарського суду Харківської області від 02.08.2016 у справі №  922/1558/16, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 28.12.2016, внесено зміни в пункти 5, 9 Договору та вказано, що розмір орендної плати за користування Товариством Земельною ділянкою за розрахунком від 03.10.2013 №71/14 на рік становить 5,6% від її нормативної грошової оцінки і складає 6 284 850,15 грн, а в місяць - 523 737,51 грн; Товариство за спірний період сплачувало орендну плату без урахування індексів інфляції, у зв`язку з чим Рада здійснила відповідний розрахунок розміру орендної плати за Методикою та звернулась з цим позовом до суду.
15.          Таким чином, суди у цій справі та справі № 905/21/19, на яку посилається Скаржник у касаційній скарзі, виходили з фактичних обставин, встановлених у кожній справі окремо на підставі доказів, наданих учасниками справ на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким була надана оцінка за вимогами процесуального закону, тобто судами досліджувалися конкретні обставини справ, які розглядались з різними предметами та правовими підставами позовів.
16.          Водночас, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. 
17.          Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №  696/1693/15-ц.
18.          Проте встановлені судами фактичні обставини та матеріально-правове регулювання у цій справі суттєво відрізняються від застосованих норм та обставин, встановлених судами у справі № 905/21/19, спір у якій виник між АТ "НАК "Нафтогаз України" та КП Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", зокрема, щодо правомірності нарахування позивачем (постачальником) інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625  Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу відповідачем (споживачем).
19.          Натомість у справі № 922/3137/19 Рада не обґрунтовувала позовні вимоги простроченням Товариством виконання грошового зобов`язання та виникненням у нього обов`язку, передбаченого частиною другою статті 625  ЦК  України, зі сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а звернулась до суду по стягнення орендної плати за Договором, яка, на її думку, має бути сплачена з урахуванням індексів інфляції, визначених на підставі Методики.
20.          У контексті наведеного відсутні підстави для висновку про те, що правовідносини у справі, що розглядається, та справі, на яку посилається Скаржник на обґрунтування підстав касаційного оскарження прийнятих у справі судових рішень, є подібними.
21.          Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанцій закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними. 
22.          З огляду на викладене Суд доходить висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Ради постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2020 у цій справі.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2020 у справі №  922/3137/19 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                К. М. Пільков
Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова
                                                                                                    Ю. Я. Чумак