ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 639/9183/19
провадження № 61-5398св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: прокуратура Харківської області, прокуратура Луганської області, Міністерство внутрішніх справ України, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Державна казначейська служба України,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Надолі Євгена Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року в складі судді Трухановича В. В. та на постанову Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в складі колегії суддів Маміної О. В., Бровченка І. О., Пилипчук Н. П.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до прокуратури Харківської області, прокуратури Луганської області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Державної казначейської служби України та просили: 
 
- скасувати накази начальника  Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 21 серпня 2014 року № 1642 о/с та 
від 24 вересня 2014 року № 256 о/с, якими звільнено майора міліції 
ОСОБА_2 та старшого лейтенанта ОСОБА_1 з органів МВС у запас збройних сил (із постановленням на військовий облік) за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України,
 
- визнати недійсним запис про звільнення майора міліції ОСОБА_2 та зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області видати новий дублікат трудової книжки з записом про звільнення від 31 липня 2019 року за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, через скорочення штатів (згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» № 730                               від 16 вересня 2015 року),
 
- визнати недійсним запис про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 та зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області видати новий дублікат трудової книжки з записом про звільнення від 31 липня 2019 року за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, через скорочення штатів (згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» № 730 від 16 вересня 2015 року),
 
- зарахувати майору міліції ОСОБА_2 період із 17 червня 2014 до 31 липня 2019 року до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу, який враховується при наданні пільг та переваг, в тому числі при призначенні пенсій і допомоги по державному соціальному страхуванню, в тому числі при призначенні пенсії на пільгових умовах і за вислугу років, при встановленні розмірів місячних ставок (посадових окладів) залежно від тривалості роботи за спеціальністю, а також при виплаті разової винагороди або відсоткових: надбавок за вислугу років,
 
- зарахувати старшому лейтенанту міліції ОСОБА_1 період із 17 червня 2014 до 31 липня 2019 року до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу, який враховується при наданні пільг та переваг, в тому числі при призначенні пенсій і допомоги по державному соціальному страхуванню, в тому числі при призначенні пенсії на пільгових умовах і за вислугу років, при встановленні розмірів місячних ставок (посадових окладів) залежно від тривалості роботи за спеціальністю, а також при виплаті разової винагороди або відсоткових надбавок за вислугу років,
 
- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь ОСОБА_2 210 700,8 грн майнової шкоди,
 
- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь ОСОБА_1 167 530,5 грн майнової шкоди,
 
- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь ОСОБА_2 1 146 601,3 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. 
 
- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь ОСОБА_1 1 323 953,8 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. 
 
Позивачі вказували, що їх незаконно звільнено з посад, чим завдано шкоду, яка має бути відшкодована як така, що завдана незаконним засудженням, у порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, прокуратури Луганської області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Державної казначейської служби України в частині вимог про скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 2014 року № 1642 о/с та наказу № 256 о/с начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 24 вересня 2014 року про звільнення позивачів з роботи, визнання недійсним записів про звільнення позивачів та зарахуванням позивачам періоду із 17 червня 2014 року по 31 липня  2019 року до загального трудового стажу відмовлено. 
 
Роз`яснено позивачам, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що позивачі проходили публічну службу, а отже вимоги про скасування наказів про їх звільнення, визнання недійсними записів про звільнення та зарахування до загального трудового стажу періоду з 17 червня 2014 року по 31 липня 2019 року пов`язані зі звільненням з публічної служби, а тому позов у цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і відносяться до юрисдикції адміністративного суду.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу позивачів залишено без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року - без змін. 
 
Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права та на підставі належних і допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про підсудність спорів такої категорії до юрисдикції адміністративних судів і наявність підстав для відмови у відкритті провадження, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
21 березня 2020 року адвокат Надоля Є. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження та на постанову Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі представник позивачів просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у відкритті провадження в справі як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права й порушенням норм процесуального права, та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду по суті. 
 
Указує, що всі пред`явлені позовні вимоги мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки подані на підставі однієї обставини, а саме ухвалення щодо позивачів виправдувального вироку. 
 
Відзив на касаційну скаргу
 
У червні 2020 року прокуратура Харківської області та Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області подали до Верховного Суду відзиви на цю касаційну скаргу, в яких вони просили залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
 
Відповідачі вказували, що позивачі проходили публічну службу, частина їх позовних вимог пов`язана зі звільненням з публічної служби, тому в цій частині позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки належить до юрисдикції адміністративного суду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                             № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.
 
Аналіз матеріалів справи свдічить, що ОСОБА_2 працював на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, мав спеціальне звання майора міліції.
 
ОСОБА_1 працював дільничним інспектором Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, мав спеціальне звання старшого лейтенанта. 
 
Указані посади відносяться до категорії публічної служби.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
 
Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 19 КАС України визначено перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
 
Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
 
При визначенні юрисдикції справи перш за все необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.
 
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба -  діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
 
Аналіз указаних норм дає підстави вважати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється виключно на спори, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням із неї.
 
Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. При цьому, до цієї категорії не належать трудові спори: керівників та інших працівників державних і комунальних   підприємств, установ та організацій; працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; працівників бюджетних установ та інше.
 
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі № 815/6096/17.
 
Установивши, що посади, які займали позивачі та з яких їх звільнено, відносяться до категорії публічної служби, суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок, що вимоги позову в частині, що стосується проходження позивачами публічної служби, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження в справі в частині позовних вимог про скасування наказів про їх звільнення, визнання недійсними записів про звільнення та зарахування до загального трудового стажу періоду з 17 червня 2014 року по 31 липня 2019 року.
 
Оскільки Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору в подібних правовідносинах (постанова від 27 лютого 2019 року в справі № 815/6096/17), правові підстави, передбачені частиною шостою статті 403 ЦПК України для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, відсутні.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для                       залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині та постанови апеляційного суду - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу адвоката Надолі Євгена Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження та постанову Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                І. О. Дундар
 
                                                                                                                М. М. Русинчук