ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа №821/916/17
адміністративне провадження №К/9901/61304/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий - Стародуб О.П.,
судді:  Єзеров А.А., Кравчук В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ТОВ «Новокиївка» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 (судді - Єщенко О.В., Димерлій О.О., Бітов А.І.) у справі за позовом ТОВ «Новокиївка» до Головного спеціаліста сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Бабича Владислава Володимировича, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю АПФ «Благодатне», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , про визнання незаконними та скасування рішень,
встановив:
У червні 2017 року ТОВ «Новокиївка» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора головного спеціаліста сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Бабича В.В. №34360771, №34361305, №34358841, №34359661, №34377073, №34377141, №34357338, №34357890, №34376688, №34376865 прийняті 21.03.2017 року; №34379855, №34380151 прийняті 22.03.2017 року; №34407873, №34408290, № 34409444, №34409915, №34405464,      №34405700, №34411656, №34411958, №34404744, №34404957   прийняті 23.03.2017 року; №34434765, №34435246, №34433480, №34433786, № 34437047, №34441192, №34436008, №34436277 прийняті 24.03.2017 року; №34566318, №34564728, №34570260,   №34570523, №34568964, №34569361, №34567483, №34567753 прийняті 31.03.2017 року; №34579335, №34579353, №34579294, №34579312, №34579382, №34579388 прийняті 02.04.2017 року; №34589016, №34589367, №34585361, №34590672, №34590997, №34593939, №34594240, №34584215, №34584465, №34582936, №34583139, № 34592448, №34592866 прийняті 03.04.2017 року; №34611149, №34611561, №3461413340, №34614110, №34607488, №34607817, № 34609968, №34609265, №34599657, №34599900, №34609849, №34610184, №34604506, №34605220, №34602534, №34603110, №34612165, №34612667 прийняті 04.04.2017 року; №34699163,      №34699448 прийняті 10.04.2017 року; №34807211, №34807216, №34807199, №34807207, №34967639 прийняті 17.04.2017 року;      №34809988 прийняті 18.04.2017 року; № 34975065 прийняте 21.04.2017 року; №34972151, №34978556, №34978556, №34974512, №34966173, №34966411, №34964316, №34964541, №3496486, №34977969 прийняті 27.04.2017 року; №34986230, №34986561 прийняті 28.04.2017 року;   №5219796 прийняте 17.05.2017 року та №35431729 прийняте 30.05.2017 року щодо реєстрації укладених додаткових угод між ТОВ "Новокиївка" та громадянами-орендодавцями, а також щодо реєстрації договорів оренди землі ТОВ АПФ "Благодатне" з цими ж громадянами - орендодавцями. 
Позов обґрунтований тим, що спірні рішення порушують права та законні інтереси ТОВ "Новокиївка", як законного користувача (орендаря) земельних ділянок, з огляду на ту обставину, що державним реєстратором не було перевірено інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, в результаті чого здійснено реєстрацію оренди однієї і тієї ж земельної ділянки двічі за різними орендарями.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 року, апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі за даним адміністративним позовом закрито.
З рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій      посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив його скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування касаційної скарги, посилався на те, що суд попередньої інстанції дійшов помилкових висновків щодо неналежності даного спору до адміністративної юрисдикції.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що протягом 2012, 2015, 2016 року між позивачем та громадянами-третіми особами укладено договори оренди земельних ділянок, строком на 10 років.
Державним реєстратором Скадовської районної державної адміністрації Бабич В.В. в березні-квітні 2017 року зареєстровано припинення права оренди земельних ділянок за ТОВ «Новокиївка» на підставі додаткових угод до договорів оренди землі, якими зменшено строк дії основних договорів, укладених між позивачем та громадянами - власниками земельних ділянок, до 31.12.2016 року.
Після реєстрації припинення права оренди за позивачем, внаслідок закінчення строку дії договору, державним реєстратором Бабич В.В. зареєстровано право оренди тих самих земельних ділянок за ТОВ АПФ «Благодатне» на підставі укладених в січні 2017 року договорів оренди між власниками земельних ділянок-громадянами та ТОВ АПФ «Благодатне», про що прийнято оскаржувані за цим позовом рішення.
Не погоджуючись з рішенням відповідача про вчинення спірних реєстраційних дій, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що рішеннями, які є предметом оскарження, вчинені послідовні реєстраційні дії - припинення права оренди за позивачем та реєстрація права оренди за ТОВ «АПФ «Благодатне». Позовні вимоги ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв`язку з недотриманням ним вимог Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме проведення державної реєстрації припинення права оренди за відсутності правових підстав, що тягне за собою незаконність подальшої реєстрації оренди.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір випливає із публічно-правових відносин та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
З даною правовою позицією не погодився суд апеляційної інстанції та дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (між позивачем і третіми особами) у зв`язку з укладенням додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок.
За результатами розгляду даної справи, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував та закрив провадження у справі з тих підстав, що даний спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.
З висновками суду апеляційної інстанції колегія погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Згідно із частиною другою   статті 2 КАС України   (тут і далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з даним позовом) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
На підставі пункту 7 частини першої   статті 3 КАС України   суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини другої частини 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких   законом   установлений інший порядок судового вирішення.
Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та  19 КАС України (у редакції з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції.
Зокрема у постановах від 04.09.2018 та 28.11.2018 (№823/2042/16, 823/1508/16 відповідно), за якими спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.
При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, а тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.                                                            
Крім того Велика Палата Верховного Суду зазначила, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17).
Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконними дій державного реєстратора щодо реєстрації права користування та скасування оскаржуваних рішень, позивач пов`язує із невиконанням умов цивільно-правових угод, а також тими обставинами, що ТОВ «Новокиївка» є належним користувачем земельних ділянок.
Фактично спірні правовідносини виникли між учасниками справи (між позивачем і третіми особами) у зв`язку з укладенням додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок, зокрема, в частині строку дії вказаних договорів.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.
У постанові від 05.12.2018р. (справа №757/1660/17-ц) Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок, відповідно до якого «… розгляд одного спору про право на нерухоме майно або про його обтяження чи вирішення цього спору за правилами цивільного або господарського судочинства не є підставою вважати публічно-правовим і розглядати за правилами адміністративного судочинства інший спір - про скасування рішення чи запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно або його обтяження, прийнятого державним реєстратором чи внесеного ним до відповідного державного реєстру  на користь одного з учасників цивільної або господарської справи під час її розгляду чи після її вирішення. Ці спори залежно від суб`єктного складу теж мають розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства.».
За правилами пункту 1 частини першої статті 19  ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про цивільне право, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією права користування земельними ділянками,  а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства, а тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, є обґрунтованим.
Відповідно до частини 1   статті 350 КАС України   суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених   статтею 341 цього Кодексу   межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Керуючись ст.   341,   345,   349,   350,   356,   359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
постановив:
Касаційну скаргу ТОВ «Новокиївка» - залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду  від 09.08.2018 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук