ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/1130/20	Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г. 	
Провадження № 33/817/500/20 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.1 ст.183- 1 КУпАП	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю скаржника ОСОБА_1 , адвоката Багрія Б.Є.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року,- 
ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП України і накладено адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцять) годин суспільно - корисних робіт. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. 
       Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини сукупний розмір заборгованості по аліментам становить 51941,74грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП, а саме — несплата аліментів на утримання дітей, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити. 
Посилається на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тим, що він тривалий час не міг знайти роботу, тому не мав коштів оплачувати аліменти.
Вказує, що на даний час він офіційно працевлаштований в ПМП «СОВР» в м. Тернополі та має можливість сплачувати аліменти. 
Вважає, що при накладенні на нього адміністративного стягнення судом не врахованого того, що він працевлаштований і сплачує аліменти та погашає заборгованість, тому не погоджується з тим, що має відпрацьовувати громадські роботи.
Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки участі у розгляді справи в суді першої інстанції не брав, його не було повідомлено про розгляд справи, а копію оскаржуваної постанови отримав 17.11.2020 року.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1 , адвоката Багрія Б.Є., які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав. 
       За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Вказані вимоги закону при розгляді справи суддею суду першої інстанції належним чином виконані.
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 6-20 від 29.05.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 51941,74 грн; судовим наказом Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2018 року, згідно якого із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Вільшанка Зборівського району Тернопільської області в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с.Велика Плавуча Козівського району Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , постановлено стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 — ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття; копією постанови про відкриття виконавчого провадження №56632568 від 23.06.018 року; акту про неможливість стягнення від 13.05.2020 року, відповідно до якого в боржника відсутнє майно; заявою боржника 13.05.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 вказує, що не сплачує аліментів; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 29.05.2020 року, відповідно до якого станом на 29.05.2020 року заборгованість становить 51941,74 грн. 
       Відповідно до Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів” № 2234 - VIII від 07 грудня 2017 року, а саме: п.12 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби. 
        Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 6-20 від 29 травня 2020 року заборгованість у ОСОБА_1 складає 51941,74 грн., що відповідно до диспозиції ч.1 ст. 183-1 КУпАП перевищує сукупний розмір сум відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 протягом більше як два роки не сплачує аліменти, тобто вчинив триваюче правопорушення, яке характеризується неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою.
       Таким чином, дослідивши та проаналізувавши докази по справі, в їх сукупності суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП, оскільки несплата аліментів останнім на утримання дитини, призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
При цьому, відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положення статті 33 КУпАП регламентують, що адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Санкцією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, передбачено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк від 120 до 240 годин.
Згідно із ч.1,3 ст. 31-1 КУпАП, суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. 
З матеріалів справи вбачається, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції вміненого правопорушення. 
Крім того, накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, є безальтернативним, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень.
За таких обставин, посилання апелянта на те, що він на даний час працевлаштований та сплачує аліменти, не заслуговує на увагу, оскільки заборгованість по сплаті аліментів на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення та на даний час наявна і апелянтом не погашена, тому відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі.
       Оскільки апелянт участі у розгляді справи в суді першої інстанції не брав, а копію оскаржуваної постанови отримав 17.11.2020 року, йому слід поновити строк на оскарження, визнавши причини пропуску поважними.
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а:
       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року щодо нього - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя