Ухвала
Іменем України 
07 жовтня 2020 р.
м. Київ
Справа №761/31397/14-к
Провадження № 51-4318 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України виправдано у зв`язку з тим, що не доведено, що в діянні останнього є склад кримінального правопорушення.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
 
На вищевказані судові рішення прокурором було подано 09 вересня 2020 року касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. 
 
У межах наданого строку прокурор повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув, а також допустив нові.
 
Як касаційний суд вказував в ухвалі від 14 вересня 2020 року, згідно ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
 
При цьому, у повторно поданій скарзі прокурора не наведено аргументів допущення судом апеляційної інстанції таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на підставах, передбачених п.  1  2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 370,  374,  404, 412, 413, 419 цього Кодексу. Також, прокурором знову у касаційній скарзі не наведено доводів на обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, якою апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін. Поряд з цим, він формально посилається на ст. 370, п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК  України і цитує лише дослівний їх зміст. Однак, які саме порушення вказаних статей допущені судом у даному кримінальному провадженні при винесенні оскаржуваного судового рішення не вказує. Крім того, у скарзі прокурора не  містить  мотивів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, 
наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення. 
До того ж, при повторному зверненні до суду касаційної інстанції, прокурор у скарзі сформулював вимоги які не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки подавши скаргу на ухвалу апеляційного суду, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, чим допускає нові недоліки.
 
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути прокурору на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 , а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                  ОСОБА_3