Справа № 308/172/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        22 жовтня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
       головуючого судді : Джуги С.Д.
       суддів: Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.
       з участю секретаря: Волощук В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2020 року у складі судді Данко В.Й., у справі за поданням головного державного виконавця Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служи Південно – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано – Франківськ) Губаль О.З., заінтересована особа стягувач –  ОСОБА_2 , боржник –  ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон,- 
встановив: 
Головний державний виконавець Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служи Південно – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано – Франківськ) Губаль О.З. звернувся в суд та просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження АСВП № 59242055 з примусового виконання виконавчого листа № 308/172/18, виданого 27.03.2019 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 44020грн. та судовий збір в розмірі 704,80грн.
Станом на 20.03.2020 року боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконано. Окрім того, на виклик державного виконавця боржник не з`являється, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2020 року подання головного державного виконавця Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служи Південно – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано – Франківськ) Губаль О.З., заінтересована особа стягувач – ОСОБА_2 , боржник – ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон – задоволено частково. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , до виконання покладених на нього зобов`язань згідно з виконавчим листом № 308/172/18 виданим 27.03.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. Обов`язок виконання ухвали суду покладено на Державну прикордонну службу України. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, оскільки вважає її такою, що постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань в зв`язку з чим відсутні правові підставі для задоволення подання. 
В судове засідання апелянт повторно не з`явився та повторно надіслав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість бути присутнім в судовому засіданні з об`єктивних причин, про те причини суду не повідомив, а посилання на загострення ситуації з поширення гострої респіраторної хвороби COVID- 19 не може бути підставою для повторного відкладення розгляду справи.
На підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності апелянта та інших учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що  скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Задовольняючи заявлене подання, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням . 
З таким висновком повністю погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого рішення.
Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), – до виконання зобов`язань.
З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.
При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
Матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження АСВП № 59242055 з примусового виконання виконавчого листа № 308/172/18, виданого 27.03.2019 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 44020грн. та судовий збір в розмірі 704,80грн.
30.05.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59242055, надано строк для добровільного виконання рішення суду, яку відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано сторонам. Також зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації. 
У строк наданий для самостійного виконання, рішення суду боржником не виконано та не подано декларацію про доходи та майно.
30.05.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та надіслано ОСОБА_1 до відома та до Головного сервісного центру МВС України ТСЦ 2141 МВС в Закарпатській області до виконання.
29.07.2019 року державним виконавцем сформовано запити до МВС, Державної фіскальної служби України, Пенсійного Фонду України щодо зареєстрованих за боржником ОСОБА_1 транспортних засобів, відкртих рахунків, отриманих доходів та отримано відповіді, згідно яких за боржником ОСОБА_1 відсутні данні про зареєстровані транспортні засоби, у боржника відсутнє пенсійне забезпечення, відсутні відкриті рахунки, та відсутні доходи. 
22.11.2019 року державним виконавцем повторно здійснено запити до даних органів і встановлено відсутність у боржника транспортних засобів та доходів.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 190013963 від 25.11.2019 року у боржника ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) наявне зареєстроване нерухоме майно, а саме: домоволодіння реєстраційний номер майна 14486591, житловий будинок на дві кімнати площею 65,2 кв.м., яки розташований за адресою:  АДРЕСА_2 , яки належить  ОСОБА_1  в цілому. Однак, відповідно до п. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.
Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 63307505 від 25.11.2019 року, на все рухоме майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) накладено арешт № 27248968 зареєстровано 25.11.2019 року, відповідно до постанови державного виконавця ВП № 59242055 винесена 30.05.2019 року.
25.03.2020 року відділом ДВС направлено виклик боржнику з вимогою з`явитися 01.04.2020року о 15:00 год. до відділу ДВС з метою надання пояснень стосовно причин тривалого невиконання рішення суду, повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання, а також надати відомості про кошти, майно, довідку про склад сім`ї, документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та /або спільної власності. Одночасно у виклику до боржника доведено і про негативні наслідки подальшого невиконання рішення суду, зокрема доведено вимоги ст. 441 ЦПК України про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.
Актом державного виконавця від 01.04.2020 року стверджено, що боржник ОСОБА_1 до державного виконавця не з`явився, та не надав жодних відомостей, які від нього вимагав державний виконавець. 
На момент звернення з поданням боржником суми боргу не сплачено, не здійснено жодних дій спрямованих на виконання зобов`язань, покладених на нього вище зазначеним судовим рішенням.
До апеляційної скарги боржником також не додано жодних доказів, які б свідчили, що ним з моменту відкриття виконавчого провадження – до даного часу вчинялися будь – які дії спрямовані на виконання судового рішення.
Окрім того, необхідно зауважити, що згідно з ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, рішення ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).
З врахуванням вище наведених обставин апеляційний суд, приходить до висновку, що матеріалами подання державного виконавця доведено, що боржник ОСОБА_1 свідомо не виконує обов`язки боржника, своєю поведінкою ускладнює виконання рішення, за яким відкрито виконавче провадження і уникає виконання своїх зобов`язань перед стягувачем, не вчиняє жодних дій спрямованих на виконання рішення, що свідчить про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.
Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
постановив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий :

       Судді: