ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий суддя у першій інстанції : Борискін С.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року	Львів	Справа № 460/3457/19 пров. № А/857/5407/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Матковської З.М., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання:          Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 460/3457/19 за первісним адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, – 

ВСТАНОВИВ :

19.11.2019р. позивач Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області звернувся в суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 645    163,91 грн.

28.12.2019р. ОСОБА_1 подав зустрічний позов до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області в якому просив суд, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019р. № 0004641304, № 0004651304, № 0004631304 та податкову вимогу від 24.05.2019р. № 277215-50.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020р. в задоволені первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Суд, визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення від 08.04.2019р. №0004641304, №0004651304 та №0004631304 та податкову вимогу від 24.05.2019р. №277215-50.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. 

Як видно із матеріалів справи, в період з 04.02.2019р. - 08.02.2019р., контролюючий орган провів документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору  - фізичної особи ОСОБА_1 за період 01.01.2015р. - 31.12.2015р.

Перевірка проведена в приміщенні Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області без участі відповідача.

За результатами перевірки складено акт від 15.02.2019р. № 325/17-00-13-04/ НОМЕР_1 в якому вказано що   ОСОБА_1 допустив порушення: 

-          абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: не оподаткування доходу в сумі 1413449,25 грн., отриманого у 2015 році, як додаткове благо у вигляді залишкової суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) ПАТ «Кредіт Агріколь банк», в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015р. в сумі 287419,5 грн.;

-          пп.1.2, пп.1.3, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, а саме: не оподаткування доходу в сумі 485591,06 грн. отриманого у 2015 рік, як додаткове благо у вигляді залишкової суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) ПАТ «Кредіт Агріколь банк», в результаті чого донараховано військовий збір за 2015р. в сумі 21201,73грн.;

-          пп.16.1.2, п.16.1 ст.16, абз.«а» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено відсутність ведення обліку доходів та витрат ведення яких передбачено для фізичних осіб - платників податків за 2015рік.

На підставі висновків Акта перевірки, контролюючий орган прийняв:

- податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019р. №0004641403, яким визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на доходи з фізичних осіб в сумі 287419,52 грн. - основного платежу та 71854,88 грн. - застосованих штрафних (фінансових) санкцій (а.с.12);

- податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019р. №0004651304, яким визначено грошове зобов`язання зі сплати військового збору в сумі 21201,73 грн. - основного платежу та 5300,43 грн. - застосованих штрафних (фінансових) санкцій (а.с.13);

- податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019р. №0004631304 про застосування штрафних фінансових санкцій в сумі 510,00 грн. (а.с.11).

Крім того, 24.05.2019р. контролюючий орган виніс податкову вимогу №277215-50 на суму податкового боргу 645 163,91 грн.

ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.67 Конституції України визначено, що  кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом ведення обліку платників податків, інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до ст.39 цього Кодексу.

пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Із змісту пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України видно, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

В п.79.1, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених ст.77 та 78 цього Кодексу. 

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

п.79.3 ст.79 Податкового кодексу України визначає, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

В п.42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

п.5.3 ст.5 Податкового кодексу України визначено, що інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

п.92 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» передбачено, що підлягають доставці додому рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів. (надалі Правила № 270)

Згідно п.116 Правил № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Відповідно до ст.42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

п.99 Правил № 270, передбачено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. 

При цьому, п.116, 117 Правил № 270 передбачено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 проведена податковим органом у період з 04.02.2019р. - 08.02.2019р.

При цьому, копія наказу контролюючого органу від 28.01.2019р. №283 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслані платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 28.01.2019р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Зазначений лист повернувся на адресу контролюючого органу без вручення адресату: «за закінченням терміну зберігання», після трьох спроб його вручення, остання з яких датована 19.02.2019р. (а.с.178-180).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 17.02.2019р- 03.03.2019р. перебував за межами України. (а.с. 165)

Тобто, документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 проведена податковим органом до закінчення гарантованого терміну зберігання об`єктом поштового зв`язку поштового відправлення.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що податковий орган передчасно провів перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , оскільки протягом часу зберігання поштового відправлення у відділенні зв`язку позивач вправі його отримати під розписку, а проведення перевірки швидше його отримання порушує принцип рівності усіх платників перед законом.

Інші доводи апеляційної скарги, які стосуються правомірності застосування та стягнення податкового боргу колегія суддів не бере до уваги, оскільки з огляду на порушення позивачем порядку проведення перевірки, наслідки такої перевірки у вигляді оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки податковий орган як суб`єкт владних повноважень порушив  порядок проведення перевірки та діяв не у спосіб передбачений законами та Конституцією України. В контролюючого органу відсутні правові підстави для проведення перевірки без отримання належних доказів вручення платнику податку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією яка викладена в постановах Верховного Суду від 23.04.2019р. у справі № 823/5028/15, від 26.02.2019р. у справі № 813/581/18, від 02.05.2018р. у справі № 804/3006/17, від 20.12.2018р. у справі № 815/1851/15, від 19.02.2019р. у справі № 825/924/17, від 22.08.2018р. у справі № 812/1283/17, від 05.05.2018р. у справі № 810/3188/17,  від 21.02.2018р. у справі № 821/371/17, від 19.09.2018р. у справі № 821/595/17.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 460/3457/19 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                          Н.В. Бруновська

Суддя                                                                                           З.М. Матковська

Суддя                                                                                          Р.М. Шавель

Постанова в повному обсязі складена 07.12.2020р.