ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1996/20  Номер провадження 33/814/769/20	Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.  Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.	

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Гонтар А.А. розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , Фізична особа – підприємець
на   постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2020 року,- 
в с т а н о в и л а :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 34000 гривень.
Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 24 вересня 2020 року о 09 год. 50 хв. в продовольчому магазині ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 за прилавком здійснювала торгівлю без маски та одноразових рукавичок; в журналі вимірювань температури останній запис за липень 2020 року; місце для обробки рук спиртовими антисептиками не організовано; вологе прибирання приміщення та контактних поверхонь здійснюється без використання дезінфікуючих засобів; контейнер для збору відпрацьованих засобів індивідуального захисту без кришки та одноразового поліетиленового пакету. ОСОБА_1 порушила п. 1, 2, 7, 8 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, затвердженого постановою Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17 та п.п. 1 п. 10, п. 17 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду через істотні порушення процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду. Прийняти нову постанову , якою звільнити її від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без зазначення свідків та їх пояснень, а на відеозапису з нагрудної камери працівника держпродспоживслужби відсутній час та рік скоєння правопорушення. Вказує, що в магазині знаходились всі необхідні для захисту від інфекційних хвороб засоби, а маску трішки підняла, щоб прийняти ліки.
Крім того, ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції під час винесення рішення не враховано її матеріальний стан та те, що вона є єдиною годувальницею в сім`ї, розмір штрафу є непосильним для неї.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Зі змісту постанови вбачається, що висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів. 
Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення від 24.09.2020 року (а.с.1-2); акті санітарно-епідеміологічного обстеження від 24.09.2020 року №97 (а.с.3-4); відеозапису зробленого працівником держпродспоживслужби.
Ст.44-3 КУпАП  носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаній сфері.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що і в протоколі і в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 порушила п. 1, 2, 7, 8 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, затвердженого постановою Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17 та п.п. 1 п. 10, п. 17 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
З огляду на вище викладене, доводи апелянта про те, що у зазначених документах відсутнє посилання на правові акти, які вона порушила, є безпідставними.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те , що в протоколі  про адміністративне правопорушення не зазначені прізвища свідків та їх пояснення, оскільки за змістом ст.256 КУпАП, такі дані вносяться до протоколу тільки у разі, якщо такі свідки є. В цьому ж конкретному випадку свідки правопорушення відсутні – відповідно, в протоколі не може бути пояснень свідків. 
При цьому слід зазначити, що особа, уповноважена на складання протоколу направляє до суду докази та матеріали на підтвердження доведеності вини у вчинені адміністративного правопорушення у тому обсязі, який вважає необхідним, а суд згідно положень ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, вона погодилась з інкримінованим їй правопорушенням і особисто, без будь-яких застережень, зазначила, що порушення вказані в протоколі будуть усунуті на протязі доби.
Без застережень, а саме під описом виявлених порушень вимог законодавства, ОСОБА_1 також підписала Акт № 97 санітарно-епідеміологічного обстеження від 24.09.2020.
Зазначені обставини узгоджуються зі змістом відеозапису, приєднаного до матеріалів провадження.
Окрім цього, пояснення ОСОБА_1 були безпосередньо перевірені суддею і в постанові суді чітко відображено, що під час судового розгляду ОСОБА_1 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні.
За таких обставин, доводи апелянта щодо наявності порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час судового розгляду є неспроможними й не спростовують висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Водночас, постанова суду підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення.
Так, санкція статті 44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові судді не зазначено, що ФОП ОСОБА_1 є посадовою особою й не надано відповідних доказів на підтвердження цієї обставини.
Водночас, громадянин-суб`єкт підприємницької діяльності може бути визнаний службовою особою (посадовою особою) лише тоді, коли у нього реально виникає можливість виконання, зокрема, таких повноважень, які дають йому право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини. А це можливо у тому випадку, коли такий громадянин – суб`єкт підприємницької діяльності, на умовах трудового договору наймає працівника для сприяння йому у здійсненні підприємницької діяльності. За таких обставин він набуває організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих працівників (право ставити перед ними певні завдання, визначати розмір заробітної плати, розпорядок робочого дня, застосовувати дисциплінарні стягнення тощо). 
Не перевіривши чи має ФОП ОСОБА_1 найманих працівників, що фактично впливає на визначення її статусу, як посадової особи, суддя в постанові зазначив, що ОСОБА_1 , як продавець,здійснювала торгівлю в продовольчому магазині ФОП ОСОБА_1 .
Така невизначеність судом щодо статусу ОСОБА_1 неприпустима, оскільки, в даному випадку, це впливає на розмір адміністративного стягнення, передбаченого ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону від 17.03.2020). 
Так, суддя наклав на ОСОБА_1 стягнення в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Однак, такий розмір стягнення, виходячи з санкції ст.44-3 КУпАП, може бути як максимальним для громадян, так і мінімальним для посадових осіб.
Виходячи з того, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ФОП ОСОБА_1 являється посадовою особою, вважаю, що на громадянку ОСОБА_1 можливо накласти мінімальне стягнення, передбачене санкцією ст. 44-3 КУпАП.
 За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  частково задовольнити.
Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.
В іншій частині постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар