КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
08 грудня 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 755/4895/19  
Апеляційне провадження 22-ц/824/11232/2020  
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретарі Гойденко Д.В.
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідачі                ОСОБА_2 
 
                                   ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього
                                   ОСОБА_4 
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , подану через представника ОСОБА_5 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Яровенко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення коштів,
 
в с т а н о в и в :
 
у березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до неповнолітнього  ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідачів на її користь борг у розмірі 28 241, 71 доларів США з кожного, що еквівалентно за офіційним курсом гривні станом на день ухвалення рішення.
В обґрунтування позову зазначала, що 05.01.2015 ОСОБА_6 взяв у неї в борг 30 000 доларів США, який зобов`язався повернути до 05.02.2015, про що видав розписку. Проте вказаного обов`язку не виконав, кошти не повернув. Для підтвердження справжності розписки на її замовлення проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно з висновком якої рукописний текст розписки від 05.01.2015 та підпис від імені ОСОБА_6 , виконані ОСОБА_6 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. 09.02.2017 Десятою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 1 15/2017 після смерті ОСОБА_6 . Спадкоємцями ОСОБА_6 у рівних частинах є його син ОСОБА_4 в силу ч. 1 ст. 1241 ЦК України та ОСОБА_2 на підставі заповіту від 05.06.2015.
21.04.2017 вона пред`явила претензію кредитора до спадкоємців у спадковій справі № 115/2017, в якій вимагала виконати вищевказане зобов`язання відповідно до розписки та сплатити 30 000 доларів США. Вважає, що оскільки відповідачі є спадкоємцями           ОСОБА_6 в рівних частинах, то вони мають задовольнити вимоги шляхом одноразового платежу у сумі еквівалентній по 15 000 доларів США кожен. Крім того, станом на 19.03.2019 сума трьох процентів річних складає 3 703,56 доларів США, сума процентів складає 22 779,86 доларів США. 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі по  372 750 грн з кожного. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 280, 283 ЦПК України розглянув справу за відсутності даних про належне повідомлення учасників справи про час і місце розгляду. За вказаних обставин вона була позбавлена можливості надати відзив, заперечення та заявити про сплив позовної давності. У порушення 32 ЦК України та ст. 59 ЦПК України суд не залучив її до справи як законного представника неповнолітнього. Позивач є близькою родичкою ОСОБА_6 і знала про те, що він безробітний та перебуває під наркологічним диспансерним динамічним наглядом з 11.04.2000 з діагнозом: розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, а тому є досить сумнівним надання йому у позику 30 000 доларів США. Вважає, що висновок експертизи від 14.03.2018 є неналежним доказом, оскільки він проведений в іншій справі та суд не міг достовірно знати, які саме документи відбирались експертом зі зразками почерку ОСОБА_6 .. У даній же справі судово-почеркознавча експертиза не проводилась. Крім того, експерт у висновку послався на договір купівлі-продажу квартири від 22.09.2016, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2018 визнано недійсним. На її думку підпис, який міститься у розписці та у заповіті виконані різними особами. У розписці вказано строк повернення позики 06.02.2015, а позов заявлений 22.03.2019, з пропуском позовної давності. Крім того, відповідач ще не вступив у спадщину. Вважає, що визнання позову іншим відповідачем є намаганням позбавити її сина права на квартиру, яка ввійшла до складу спадкового майна.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Васильєв В.А.    просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідач повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, а апелянт приймала участь у судовому засіданні 24.12.2019 та за її клопотанням відкладено розгляд справи для надання можливості надати відзив, а тому вона  мала можливість заявити клопотання про застосування позовної давності, проте таких дій не вчинила. У розгляді справи приймав участь адвокат, залучений законним представником неповнолітнього, відтак відповідач був забезпечений правовою допомогою. Посилання апелянта на те, що договір купівлі-продажу за рішенням суду визнано недійсним безпідставні, оскільки такий договір визнано недійсним лише з тих підстав, що на момент укладення договору у квартирі був зареєстрований неповнолітній, а орган опіки та піклування не надав дозвіл на продаж вказаної квартири. Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 перебував під наркотичним диспансерно-динамічним наглядом не вказує на неможливість ним отримання коштів у позику та видання відповідної розписки. ОСОБА_6    за життя не було визнано недієздатним чи обмежено дієздатним. Відповідно до довідки Десятої Київської державної нотаріальної контори спадкоємцями померлого є відповідачі, а тому ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину.
У судовому засіданні  представник позивачки  ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві.
Представник апелянта ОСОБА_8 у судовому засіданні 29.09.2020 підтримав   апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Явка ОСОБА_3 була визнана судом обов`язковою, проте вона у судове засідання  не з`явилася.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розписки від 05.01.2015                ОСОБА_6 взяв у борг у ОСОБА_1 30 000 доларів США та зобов`язався їх повернути до 05.02.2015.
Згідно з висновком № 17/18 судово-почеркознавчої експертизи, проведеної за клопотанням ОСОБА_1 , як позивача у справі № 755/8173/17, який складений ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» рукописний текст розписки від імені ОСОБА_6 від 05.01.2015 від слова «Расписка» до слів «…без физического насилия надо мною.» виконаний ОСОБА_6 , 2) підпис від імені ОСОБА_6 , розташований нижче тексту розписки від імені ОСОБА_6 від 05.01.2015 праворуч від рукописного запису « ОСОБА_9 », виконаний ОСОБА_6 
ОСОБА_6 свої зобов`язання не виконав та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Згідно копії спадкової справи № 115/2017 ОСОБА_6 за життя склав заповіт, датований 05.06.2015, яким на випадок своєї смерті заповідав належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .
09.02.2017 ОСОБА_3 подала заяву до Десятої КДНК, в якій надала згоду на подачу ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини. Цього ж дня ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 
18.04.2017 ОСОБА_2 подав до Десятої КДНК заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_6 на підставі заповіту.
20.04.2017 ОСОБА_1 звернулась до Десятої КДНК з претензією, якою повідомила про наявність у спадкодавця ОСОБА_6 боргових зобов`язань, які виникли на підставі вищевказаної  розписки та просила звернутися з даною претензією до спадкоємців померлого.
Відповідно до відповіді Десятої КДНК, станом на 29.11.2017 спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 є: ОСОБА_10 та ОСОБА_2 .
Спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ФОП ОСОБА_11 вартість даної квартири станом на 25.06.2019 складає 809 719 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги є законними, оскільки пред`явленні до спадкоємців відповідно до ст. 1282 ЦК України. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Позивач на підтвердження невиконаних перед нею боргових зобов`язань померлого  ОСОБА_6 надала розписку, у якій зазначено, що ОСОБА_6 взяв у борг у ОСОБА_1            30 000 доларів США та зобов`язався їх повернути до 05.02.2015.
Доводи апеляційної скарги про те, що померлий ОСОБА_6 не міг взяти грошові кошти у борг, оскільки мав розлади психіки через наркозалежність ґрунтуються на припущеннях та доказами не підтверджені.
Відповідно до ст. 204 ЦК України дійсність правочину презюмується.
Договір позики на час розгляду даної справи недійсним не визнавався ні з тих підстав, що спадкодавець не підписував розписку про отримання боргу, ні з підстав того, що він не усвідомлював значення своїх дій, ні з яких інших підстав.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом надана оцінка висновку судово - почеркознавчої експертизи від 14.03.2018, як письмовому доказу у сукупності з іншими доказами, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав права враховувати цей доказ не можна визнати обґрунтованими. 
Клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи у даній справі апелянт не заявляла, незважаючи на те, що приймала участь у судовому засіданні.
Доводи апелянта про те, що позивач є близькою родичкою померлого ОСОБА_6 будь - яким чином не впливають на вирішення спору, оскільки укладення договорів, у тому числі передача грошових коштів у борг, між особами, які є близькими родичами законом не заборонено.
Відповідно до статті 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК Українипередбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Оскільки зобов`язання щодо сплати коштів, отриманих у позику не є нерозривно пов`язаним з особою боржника, ці зобов`язання входять до складу спадщини.
За життя ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Стрельченко О.В., за яким заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .
Із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулися               ОСОБА_2 за заповітом та неповнолітній син померлого ОСОБА_4 в особі свого законного представника - ОСОБА_3 . 
Згідно зі ст. 1281 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити до спадкоємця вимогу про погашення боргу протягом року з моменту настання строку вимоги.
Відповідно до ст. 1282 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
ОСОБА_1 21.04.2017 заявила претензію до спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як законного представника ОСОБА_4 на суму 30 000 доларів США, яку подала до Десятої Київської державної нотаріальної контори.
Позивач пред`явила  вимоги до спадкоємців у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, а відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що остання має право на стягнення неповернутого спадкодавцем боргу із спадкоємців.
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до звіту, складеного ФОП ОСОБА_11 вартість квартири, яка увійшла до складу спадщини складає 809 719 грн.
На час розгляду справи сума боргу у гривні за офіційним курсом НБУ складала 745 500 грн. Оскільки відповідачі є спадкоємцями майна померлого у рівних частках суд правильно стягнув суму боргу по 372 750 грн з кожного, що не перевищує вартості спадкового майна.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 ще не вступив у спадщину суперечать вимогам закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
ОСОБА_4 за згодою матері від спадщини у порядку, визначному ст. 1273 ЦК України не відмовився, а відтак вважається таким, що прийняв спадщину. 
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відтак та обставина, що спадкоємець не звернувся до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину, не впливає на його права щодо спадкового майна, та не позбавляє кредитора права пред`явлення вимоги до такого спадкоємця.
У матеріалах справи міститься договір від 12.06.2019 про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та адвокатом  Небогою Ю.В., який приймав участь у судовому засіданні 13.06.2019                 (а.с. 50-54 т. 1).
Доводи представника апелянта, які викладені у письмових поясненнях про те, що ОСОБА_3 не підписувала договір з адвокатом Небогою Ю.В. доказами не підтверджені.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Посилання представника апелянта на те, що адвокат Небога Ю.В. не вчинив жодних дій по справі не впливають на законність рішення суду, оскільки сторони та учасники справи на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, при цьому сама сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Апелянт ОСОБА_3 особисто приймала участь у судовому засіданні 24.12.2019 та під розписку була повідомлена про судове засідання, призначене на 05.02.2020 на 10 год (а.с. 221- 223 т.1), а відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі відповідача, який не був повідомлений про день та час судового розгляду суперечать матеріалам справи.
Відповідно до розписки від 31.05.2019 ОСОБА_3 , як законний представник відповідача ОСОБА_4 отримала копію позовної заяви з додатками (а.с. 44 т. 1).
Відтак незважаючи на те, що у позовній заяві не зазначено ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 та відсутня письмова ухвала суду про притягнення ОСОБА_3 до участі у справі, остання була допущена до судового розгляду, їй вручено копію позовної заяви з додатками, вона приймала участь у справі як законний представник ОСОБА_4 , у тому числі і через представника ОСОБА_12 , який є адвокатом, а тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 була позбавлена можливості надати відзив, заперечення чи заявити клопотання про застосування позовної давності є надуманими та не відповідають матеріалам справи.
До того ж позивач подала претензію до спадкоємців у межах трирічного строку позовної давності.
ОСОБА_4 через законного представника ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини 09.02.2017 .  
Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Оскільки спадкоємці не задовольнили у добровільному порядку вимоги кредитора ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом 21.03.2019, у межах трьох років від часу, коли її претензія не була виконана спадкоємцями боржника.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений 09.12.2020.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

 
Судді                                                                                                 В. А. Кравець

 
                                                                                                          О. Ф. Мазурик