КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 761/14537/15-ц
провадження № 22-ц/824/14756/2020
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
10 грудня 2020 року                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Кирилюк Г.М. 
суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А., 
при секретарі Гайворонському В. М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  скаргою ОСОБА_1 на дії директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича,  за участю боржника - Публічного акціонерного товариства  «Банк «Фінанси та Кредит», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва  від  13 жовтня 2020 року в складі судді  Мальцева Д.О.,
 
   встановив:
 
10.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду  з вказаною скаргою,  в якій просив визнати протиправними дії директора Департаменту державної  виконавчої  служби  Міністерства юстиції  України  Кисельова  М. Є.  щодо  видачі та направлення до органів ДВС Доручення від 10.06.2020 № 1808/20.4.1/32-20 в частині закінчення без виконання виконавчого провадження № 60640958 з виконання рішення суду у справі № 761/14537/15-ц.
Також просив  зобов`язати директора Департаменту державної  виконавчої  служби  Міністерства юстиції  України  Кисельова  М. Є.  поновити порушене право стягувача, а саме відкликати Доручення від 10.06.2020 № 1808/20.4.1/32-20 в частині закінчення без виконання виконавчого провадження №60640958 з виконання рішення суду у справі № 761/14537/15-ц.
Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Шевченківському районному  відділі  державної  виконавчої служби  у місті Києві  Центрального  міжрегіонального  управління  Міністерства юстиції  (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60640958  за  виконавчим листом від 05.02.2018 № 761/14537/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь  ОСОБА_1 заборгованості за договором банківського вкладу в розмірі 109 976, 50 грн. 
Постановою державного виконавця від 19 листопада  2019  року  відкрито виконавче провадження №60640958  за  виконавчим листом від 05.02.2018 № 761/14537/15-ц.
У червні 2020 року з низки публікацій  в засобах  масової інформації, зокрема з матеріалу  на  веб-сайті «Юридична  практика» від 19.06.2020,   стягувачу стало відомо про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Міністра юстиції України  з листом №49-6970/20  від 28.05.2020 з  вимогами закінчити без виконання виконавчі провадження, боржниками за якими є неплатоспроможні банки у віданні Фонду.
В  доданому до  цього листа переліку виконавчих проваджень  міститься,  серед інших,  виконавче провадження №60640958  у справі  № 761/14537/15-ц.
На  підставі цього  звернення, директором   Департаменту державної  виконавчої  служби  Міністерства юстиції  України  Кисельова М. Є. видано  на  направлено  до органів міжрегіональних  управлінь  Міністерства юстиції  України  відповідне  Доручення  №1808/20.4.1/32-20 від 10.06.2020, яке містить вказівку про закінчення без виконання виконавчих проваджень, зазначених у зверненні Фонду.
На своє  звернення  надати  копію вказаного   доручення він  отримав відмову. 
Вважаючи  своє право  на виконання  судового рішення   порушеним діями  та рішеннями  директора  Департаменту  державної виконавчої  служби  Міністерства юстиції України  Кисельова М. Є. ,  які полягали  у видачі та направленні  до органів  ДВС Доручення від 10.06.2020 № 1808/20.4.1/32-20 з  вказівкою  закінчити без виконання  виконавчі провадження, у відповідності до  ст. 447  ЦПК  України просив  скаргу  задовольнити.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва  від  13 жовтня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить  скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва  від  13 жовтня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу стягувача задовольнити у повному обсязі.
Свої доводи мотивує тим, що незалежно  від формального  змісту спірного  доручення,   саме перенаправлення  до підлеглих  органів  ДВС листа Фонду  гарантування  вкладів  фізичних осіб  від 28.05.2020 №49-6970/10  з вимогами  закінчити виконавчі  провадження, перелічені  в додатку до  цього листа,  вже саме по собі  є прихованою,  але  цілком  однозначною  вказівкою  закінчити наведені виконавчі провадження  без виконання  з подальшим направленням  виконавчих  документів  так званим «уповноваженим особам Фонду».
Суд не дослідив  обставини справи та не  встановив, що  на  час розгляду справи  переважна  більшість   виконавчих проваджень, наведених в додатку  до листа Фонду  від 28.05.2020  №49-6970/20,  закінчені   без виконання  державними виконавцями на задоволення вимог  листа Фонду. 
Той факт, що виконавче  провадження  №60640958 на час розгляду справи  не  закінчено  та виконавцем вчиняються  відповідні  заходи для  примусового виконання  рішення  не  свідчить   про  необґрунтованість  доводів скарги  та про  відсутність порушень   прав стягувача, оскільки  державний виконавець може виконати отриману ним вказівку  в будь-який момент.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  директора  Департаменту  державної  виконавчої служби  Міністерства  юстиції  України Кисельова  М. Є.   просить залишити  апеляційну  скаргу  без задоволення, а ухвалу  суду  першої  інстанції  без змін.
Звертає увагу  на те, що  Доручення від 10.06.2020 № 1808/20.4.1/32-20 не  містило  жодної  вказівки  щодо закінчення без виконання виконавчих проваджень за переліком листа Фонду,  зокрема №60640958 з примусового  виконання  виконавчого  листа №761/14537/15-ц про стягнення  з АТ «Банк  Фінанси та Кредит»  на  користь   стягувача заборгованості за договором  банківського  вкладу  у розмірі  109 979,50 грн. Даний факт підтверджується  текстом  листа №1808/20.4.1/32-20  від 10.06.2020. 
Уповноважена  особа  Фонду  гарантування  вкладів фізичних осіб  на  ліквідацію  АТ «Банк «Фінанси та Кредит» також просить  залишити  апеляційну  скаргу  без задоволення, а ухвалу  суду  першої  інстанції  без змін.
Вважає,  що  директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України видав Доручення  від 10.06.2020 №1808/20.4.1/32-20 в межах  та у спосіб визначених   повноважень.  Під час  розгляду справи  в суді першої  інстанції  не  було встановлено,  що  дії останнього  щодо  направлення  вказаного  доручення  структурним підрозділам  Департаменту  призвели до порушення  прав скаржника під час примусового виконання виконавчого листа № 761/14537/15.
Уповноваженою  особою Фонду  було вчинено  всі дії  для   виконання  постанови  Апеляційного  суду  м. Києва  від 16.01.2018  у справі  №761/14537/15 шляхом  включення  вимог  стягувача  до восьмої черги  акцептованих  вимог  кредиторів  АТ «Банк  «Фінанси та Кредит» на  суму 110 274,72 грн.
Відповідно до  п. 4 ч.1 ст.39  Закону  України «Про виконавче провадження»  виконавче провадження  підлягає закінченню  у разі прийняття Національним банком  України рішення  про  відкликання  банківської ліцензії  та  ліквідацію  банку-боржника. Отже,  сам факт відкриття державним виконавцем   виконавчих проваджень  щодо банків-боржників, в тому числі  АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які перебувають  в процедурі  ліквідації,  є порушенням  вимог  Закону, та, як наслідок,  отримання  стягувачами коштів у подвійному розмірі.   
В  судовому  засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив  її задовольнити. Також просив взяти до уваги  Інформаційний лист Верховного  Суду  від 13 листопада  2020 року  №2991/0/2-20 щодо  системного  характеру  порушень  Конвенції  при невиконанні  судових рішень, та щодо  необхідності судами під час здійснення  судочинства забезпечити виконання  судових рішень, а також  копію  доручення  начальника Управління забезпечення   примусового виконання  рішень у Чернігівській області  Північно-Східного  міжрегіонального  управління  Міністерства юстиції   (м. Суми) Бондарева І. В. від  15.06.2020 №27386/1/20/04.3,  який свідчить про   порушення  суб`єктом оскарження   прав стягувача  у виконавчому провадженні  №60640958. 
Представник посадової особи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України -  Юлдашев Ю. М.  та представник боржника ПАТ  «Банк «Фінанси та Кредит» -  адвокат Галдецька Ю. В.  просили   апеляційну  скаргу  залишити без задоволення,  а ухвалу суду  першої інстанції  без змін. 
Переглянувши справу за  наявними  в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з таких підстав.
На підставі постанови  Правління  НБУ   від 17  грудня  2015 року  №898 "Про відкликання  банківської  ліцензії  та ліквідацію   ПАТ "Банк  "Фінанси та Кредит" виконавчою дирекцією  фонду   гарантування  вкладів   фізичних осіб  прийнято рішення  від  18 грудня 2015 року  №230  "Про початок  процедури ліквідації  ПАТ "Банк  "Фінанси та Кредит" та делегування  повноважень ліквідатора банку". 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня  2017 року (справа  №761/14537/15-ц) позовну заяву  ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання за договором банківського вкладу від 26 січня 2015 року залишено без задоволення.
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року вказане рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2017 року в частині вирішення вимог про стягнення пені скасовано та задоволено вказані вимоги частково. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 109 976,50 грн.
05 лютого 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва видав виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1    109 976,50 грн.
13 лютого 2018 року ОСОБА_1   пред`явив вказаний  виконавчий лист до виконання у Шевченківський РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві. 
16 лютого 2018 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Шереметом О. В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яким повернуто стягувачу виконавчий лист № 761/14537/15-ц від 05 лютого 2018 року на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію боржника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».
Постановою Верховного  Суду   у складі  колегії суддів  Третьої  судової палати Касаційного  цивільного  суду   від  06 листопада  2019  року  (справа  №761/14537/15-ц) визнано   неправомірним та скасовано   рішення  державного  виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 16  лютого  2018 року  у формі  повідомлення  про  повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 05 лютого  2018 року Шевченківським районним судом міста Києва.
Зобов`язано Шевченківський РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві прийняти до виконання виконавчий лист № 761/14537/15-ц, виданий 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.
19 листопада  2019  року  старшим державним виконавцем  Шевченківського  РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Шереметом  О. В.   винесено постанову про  відкриття  виконавчого провадження  №60640958 з  виконання   виконавчого  листа № 761/14537/15-ц, виданого 05 лютого  2018 року Шевченківським районним судом міста Києва.
Як пояснив  ОСОБА_1 в судовому  засіданні,    судове рішення    про стягнення   з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь  109 976,50 грн виконано   приблизно наполовину. 
Статтею  447 ЦПК  України передбачено,  що  сторони виконавчого  провадження мають право звернутися до суду із скаргою,  якщо вважають,   що рішенням дією або бездіяльністю державного  виконавця чи іншої  посадової  особи органу  державної  виконавчої служби  або приватного виконавця під час виконання  судового  рішення,   ухваленого  відповідно до  цього  Кодексу,  порушено  їхні  права чи свободи.
Відповідно  до  ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення   обґрунтованості скарги суд  визнає  оскаржувані  рішення, дії  чи бездіяльність   неправомірними і зобов`язує  державного виконавця чи іншу посадову  особу   органу  державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення  (поновити порушене  право  заявника).
Судом встановлено,  що  28.05.2020  Фонд гарантування  вкладів   фізичних осіб   звернувся до  Міністра юстиції  України  з листом №49-6970/20, в якому просив  максимально  посприяти у  врегулюванні  питань  щодо  закриття виконавчих проваджень,  боржниками за  якими є банки, в яких  здійснюється  процедура ліквідації,  виключенню відповідних  записів з Єдиного  реєстру  боржників,  АСВП  та ЄДР,  а також  попередження недопущення  в подальшому  подібних випадків.   
В додатку до вказаного  листа надано  перелік виконавчих  проваджень,  відкритих щодо  банків,  які знаходяться  в ліквідаційній  процедурі,   в тому  числі  виконавче провадження  №60640958  (а.с. 10- 42).
Директор Департаменту  державної виконавчої служби  Міністерства юстиції України  М. Є. Кисельов  листом  від 10.06.2020 №1808/20.4.1/32-20 надіслав  на  адресу Управління  забезпечення  примусового  виконання  рішень  міжрегіональних управлінь  Міністерства юстиції,  Відділу примусового  виконання  рішень Департаменту державної  виконавчої  служби Міністерства юстиції України  лист   Фонду  гарантування  вкладів  фізичних осіб   від 28.05.2020 №49-6970/20 для   належного  реагування.  Просив надати  Фонду гарантування вкладів   фізичних осіб та Департаменту державної  виконавчої служби  Міністерства юстиції України  в строк до  25.06.2020  повну інформацію  щодо порушених питань з наданням  правової  оцінки.  У разі  виявлення  за результатами  розгляду  листа Фонду  гарантування  вкладів  фізичних осіб  порушень  просив  винних  осіб  притягнути  до  дисциплінарної відповідальності ( з наданням  копій підтверджуючих  документів) (а.с.91).
Відмовляючи у задоволенні  скарги, суд першої інстанції виходив з того,  що вказані дії директора  Департаменту  державної виконавчої служби  Міністерства юстиції України М. Є. Кисельова не призвели до  порушення  прав стягувача  під час примусового виконання  виконавчого  листа № 761/14537/15-ц, виданого 05 лютого  2018 року Шевченківським районним судом міста Києва.  
Колегія суддів погоджується  з висновком  суду   першої інстанції. 
Як вбачається  зі змісту  листа  від 10.06.2020 №1808/20.4.1/32-20, останнє не  містило  вказівки  закінчити  без виконання   виконавче провадження  №60640958 з примусового виконання  виконавчого  листа № 761/14537/15-ц, виданого 05 лютого  2018 року Шевченківським районним судом міста Києва.  
Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Судом  встановлено, що  вищевказане виконавче провадження не закінчено  та  виконавцем  вчиняються   заходи  щодо  примусового виконання  рішення, що  свідчить  про необґрунтованість  доводів  стягувача  про  порушення його  прав під час виконання  судового  рішення. 
Посилання  заявника на   Інформаційний лист Верховного  Суду   від 13 листопада  2020  року  щодо системного  характеру  порушень  вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з тривалим невиконанням  судових  рішень не  може   слугувати підставою  для  задоволення  скарги,  враховуючи те, що  судове рішення, яке було  ухвалено  на користь  заявника, виконується.
Не  є такою обставиною  й те, як підпорядковані  суб`єкту оскарження  органи та посадові  особи  державної виконавчої служби  сприймають  спірне  доручення суб`єкта оскарження,  оскільки  вказані  дії  не  стосуються  прав та інтересів заявника.
 З огляду  на  вищевикладене, доводи апеляційної скарги  не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
 У  відповідності до ст. 375 ЦПК України  апеляційна скарга підлягає залишенню  без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, суд
 
Постановив: 
 
Апеляційну  скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва  від  13 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена  до Верховного  Суду  протягом  тридцяти днів  з дня складення  повного  судового  рішення. 
Повний текст постанови складено 11 грудня  2020  року.

Суддя-доповідач                                                 Г.  М. Кирилюк
 
Судді:                                                                   І.  М. Рейнарт  
                                                                                 
                                                                              Т.  А. Семенюк