ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 листопада 2020 року           справа №200/4170/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., секретар Сізонов Є.С., за участі представника відповідача   Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від  20 серпня 2020 року у справі № 200/4170/20-а (головуючий І інстанції Хохленков О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області,  третя особа: Акціонерне товариство «Правекс-Банк» про скасування податкових повідомлень-рішень, -

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 0009171304 від 29 липня 2019 року на суму 143145,34 грн. та № 0009191304 від 29 липня 2019 року на суму 11905,45 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.10.2007 року нею укладений  з АКБ «Правекс-Банк» кредитний Договір № 2256-044/07Р на загальну суму 43 000 доларів США. Одночасно вона уклала з АКБ «Правекс-Банк» Договір іпотеки  № 2256-044/07Р в якому для забезпечення виконання кредитного Договору передає в іпотеку належне їй на праві власності майно - квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до Договору про прощення частини боргу за кредитним Договором № 2256-044/07Р від 05.10.2007 року від 29.12.2016 року АКБ «Правекс-Банк» простив частину боргу в розмірі 591757,05 грн. Вважає, що згідно з Довідкою банку № 2185 від 30.12.2016 року зобов`язання за кредитним Договором № 2256-044/07Р виконанні в повному  та обсязі вважає їх погашеними, та податкові повідомлення - рішення такими що підлягають скасуванню.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року позов задоволено. Скасовані податкові повідомлення-рішення Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 29.07.2019 № 0009171304 на суму 143145,34 грн. та від 29.07.2019 № 0009191304 на суму 11905,45 грн. Стягнуто на користь позивача судовий збір у сумі 1550,51 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ДПС у Донецькій області.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на практику Верховного Суду, апеляційного суду, зазначив, що судом не враховано те, що оскільки кредитором, АТ «Правекс Банк» було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати рішення суду першої інстанції. Позивач та представник третьої особи до суду не прибули.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
05.10.2007 року позивачка уклала з АКБ «Правекс-Банк» кредитний Договір № 2256-044/07Р на загальну суму 43 000 доларів США (а.с.18-29).
Того ж дня, 05.10.2007 року нею був укладений з АКБ «Правекс-Банк» Договір іпотеки  № 2256-044/07Р в якому для забезпечення виконання кредитного Договору передає в іпотеку належне їй на праві власності майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.30-35).
Відповідно Договору про прощення частини боргу за кредитним Договором № 2256-044/07Р від 05.10.2007 року від 29.12.2016 року АКБ «Правекс-Банк» простив позивачці частину боргу в розмірі 591757,05 грн. (а.с.36-39).
Відповідно Довідки АТ «Правекс- банк» № 2185 від 30.12.2016 року зобов`язання за кредитним Договором № 2256-044/07Р від 05.10.2007 року виконанні в повному  та обсязі (а.с.40).
ГУ ДПС у Донецькій області на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, п.78.4 ст.78, ст.79 Кодексу, наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 25.04.2019 року № 768 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з 20.05.2019 тривалістю 5 робочих днів (а.с.107-108).
Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.04.2019 року №768, а також письмове повідомлення від 25.04.2019 № 182 про дату початку та місце проведення перевірки надіслані 27.04.2019 року поштою, листом з рекомендованим повідомленням про вручення, за податковою адресою позивача у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу (а.с.111).
За результатами перевірки був складений акт № 533/05-99-13-04-17/533/05-99-13-04-17/ НОМЕР_1 від 31.05.2020 року (Далі - акт перевірки) «Про результати позапланової документальної невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ФО - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 рік» (а.с.68-82).
Акт перевірки спрямовано платнику поштою рекомендованим листом з повідомлення про вручення за адресою фактичного місцезнаходження позивача, який повернуто поштою 10.07.2020 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення позивачем: 
-          підпункт 16.1.3 пункту п.16.1 ст. 16, пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. „в" п. 176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2016 року;
-          пункту 36.1 ст. 36, пп. „д" п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: заниження за 2016 рік оподатковуваного доходу, отриманого у вигляді додаткового блага у сумі 591 757,05 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 106 516,27 грн.;
-          підпункт 1.2, 1.4, 1.5 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: заниження за 2016 рік оподатковуваного доходу, отриманого у вигляді додаткового блага у сумі 591 757,05 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 8 876,36 грн.
На підставі висновків Акту перевірки ГУ ДПС у Донецькій області прийняті податкові повідомлення - рішення від 29.07.2019 року № 0009191304 № 0009171304, які були направлені позивачу поштою з рекомендованим повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження позивача та повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 30.08.2019 року (а.с.83-86).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  відбулася зміна валюти кредиту з фіксування розміру кредитного зобов`язання в національній валюті та контролюючий орган невірно визначив суму оподаткування та прийняв спірні податкові повідомлення-рішення.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями ПК України.
Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу.
Пунктом 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Згідно абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Підпунктом 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (пункт 179.1 статті 179 ПК України).
Відповідно до пункту179.7статті179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Пунктом 8 підрозділ 1 розділу XX «Перехідних положень» ПК України встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.
Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.
При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.
Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.
Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Слід зазначити, що норми пункту 8 підрозділ 1 розділу XX «Перехідних положень» ПК України стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню.
Проте в матеріалах справи відсутні будь-які угоди про зміну валюти зобов`язання за кредитним договором від 05 жовтня 2007 року № 2256-044/0-7Р, а відтак пункт 8 підрозділ 1розділу XX ПК України не може бути застосовано до спірних правовідносин.
Відповідно до Договору про прощення частини боргу за кредитним договором № 2256-044/07Р від 05 жовтня 2007 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, який підлягає прощенню Банком, становить 29699,66 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення цього Договору (на дату прощення) в гривневому еквіваленті складає суму 798717,65 грн., яка включає в себе 591757,05 грн. частина основної суми боргу та 206960,60 грн. сума сплачених відсотків.
Отже, сума прощеної позивачу основної заборгованості за кредитом 591757,05 грн. є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором. Податкові зобов`язання нараховано податковим органом на суму основного боргу без врахування відсотків за користування кредитом.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 821/707/17 (провадження №К/9901/40853/18), а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши оскаржені позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що такі відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності не дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.
Судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Вказані вище обставини є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у справі № 200/4170/20-а скасувати.
У задоволенні позовних вимог   ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа: Акціонерне товариство «Правекс-Банк» про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Повний текст складено 30 листопада 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному  обсязі в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                  Л.В. Ястребова
Судді                                                                                      А.В. Гайдар
                                                                                                       І.Д. Компанієць