ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19271/20                                                                       

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Кондрат Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року, суддя Маруліна Л.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 01.04.2020 року, винесену Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною за виконавчим провадженням №61679430, в частині накладення арешту на картковий рахунок для виплати соціальної допомоги № НОМЕР_1 , назва емісійного контракту "Соціальний MIGRANT", відкритого на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в ТВБВ № НОМЕР_3 - філії ДОУ АТ "Ощадбанк".
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в межах виконавчого провадження №61679430, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Дорошкевич В.Л., останньою протиправно винесено постанову про арешт коштів боржника шляхом накладення арешту, зокрема, на рахунок для виплати соціальної допомоги № НОМЕР_1 , назва емісійного контракту "Соціальний MIGRANT" відкритий позивачем у відділенні АТ "Ощадбанк", оскільки на зазначений картковий рахунок ОСОБА_1 отримує соціальні виплати як матір-одиначка, яка утримує трьох малолітніх дітей, тому вважає, що в порядку статті 73 Закону України "Про виконавче провадження" на ці виплати не можуть бути звернуті до стягнення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця Дорошкевич В.Л., що полягає у не знятті арешту з коштів боржника ( ОСОБА_1 ) в частині накладеного приватним виконавцем арешту на кошти такого боржника, що надійшли (надходять) на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Ощадбанк", як соціальні виплати (тип: матеріальна допомога). Зобов`язано приватного виконавця Дорошкевич В.Л. зняти арешт з коштів боржника ( ОСОБА_1 ) в частині накладеного приватним виконавцем арешту на кошти такого боржника, що починаючи з 08.05.2020 року надійшли (надходять) на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Ощадбанк", як соціальні виплати. В іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Довідки Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області, виданої 16.12.2019 року за №1412-5000246199 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.
Згідно з поданими суду документами, а саме: копією довідки про отримання соціальної допомоги на дітей одиноким матерям №5530 від 16.10.2020 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради; копією довідки про отримання соціальної допомоги ДСД малозабезпеченим сім`ям №5531 від 16.10.2020 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради; копією довідки про отримання соціальної допомоги переміщеним особам на проживання №5532 від 16.10.2020 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради; копією акта №236 від 25.09.2020 року, складеного комітетом самоорганізації населення "Центральний" міста Маріуполя Донецької області про фактичне проживання ОСОБА_1 , разом з трьома неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00023786165 від 28.08.2019 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області 13.07.2006 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 НОМЕР_5 , виданого виконкомом Ольховатської селищної ради м. Єнакієве Донецької області 27.10.2008 року; копією свідоцтва про зародження ОСОБА_5 НОМЕР_6 , виданого повторно Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 05.12.2017 року, судом встановлено, що позивачка є матір`ю-одиначкою, на утриманні якої перебуває три малолітніх дитини.
Згідно з Довідкою АТ "Державний ощадний банк України" від 12.05.2020 року №210, ОСОБА_1 має картковий рахунок для виплати соціальної допомоги № НОМЕР_1 , назва емісійного контракту "Соціальний MIGRANT".
13.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис №4566, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованість у розмірі 19  460, 00 грн (далі також - виконавчий напис №4566).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 01.04.2020 року відкрито виконавче провадження №61679430 з метою примусового виконання виконавчого напису №4566.
Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 01.04.2020 року постановлено до стягнення з боржника основну винагороду у сумі 1946, 00 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 01.04.2020 року накладено арешт на майно боржника.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 01.04.2020 року накладено арешт на кошти боржника, які містяться в наступних банківських установах: АТ КБ "Приватбанк", АТ "УніверсалБанк", "ОТП Банк", ГУ АТ "Ощадбанк", АТ "Укрсиббанк", АТ "Альфа Банк", АТ "Райффайзен Банк Аваль".
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини постанови, постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться в усіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 22  406 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 27.04.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника шляхом здійснення відрахувань із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які вираховуються із суми, що залишається після утримання податків і зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове  державне соціальне страхування у відповідності до статей 68,70 Закону України "Про виконавче провадження" на користь стягувача.
Згідно із змістом відповіді філії Донецького обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" від 22.07.2020 року №104.14-21/1/1886/49814/2020-04/вих на звернення ОСОБА_1 , банківською установою повідомлено, що за картковим рахунком, відкритим в ТБВБ №10004/0497 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", 08.04.2020 року Банком накладено арешт в межах суми 22406,00 грн. відповідно до постанови від 01.04.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61679430 згідно з виконавчим написом №4566. 
Вважаючи протиправною постанову приватного виконавця від 01.04.2020 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на картковий рахунок для виплати соціальної допомоги № НОМЕР_1 , позивачка звернулась до суду за захистом порушених прав та інтересів з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.
Пунктом 1 частиною 1 статті 3 Закону № 1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
Згідно з статтею 10 Закону України № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 13 цього Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 19 Закону № 1404-VІІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Згідно з статтею 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувана про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
За приписами статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями ст. 63 Закону, згідно ч. 1 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У відповідності до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону 1404-VIII).
Отже, приватний виконавець має право для забезпечення реального виконання виконавчого документу застосувати арешт коштів боржника (фізичної особи), що знаходяться на рахунку такого боржника у банківській установі, за винятком коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Як убачається із матеріалів справи, на відкритий 08.04.2020 року в АТ "Ощадбанк" для отримання ОСОБА_1 соціальних виплат картковий рахунок № НОМЕР_1 у період з 01.05.2020 року по 07.08.2020 року надходили лише кошти "Тип виплати: Матеріальна допомога".
З 29.04.2020 року вказаний картковий рахунок заблоковано Банком в частині здійснення виплат коштів з нього у зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти боржника ( ОСОБА_1 ) відповідно до постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про арешт коштів боржника від 01.04.2020 року ВП №61679430.
27.04.2020 року приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. в межах виконавчого провадження №61679430 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника ВП №61679430. 
За змістом вказаної постанови, приватному виконавцю за наслідками отримання відомостей з Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби стало відомо про отримання боржником доходу від Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТАЛІНА". Керуючись положеннями статей 68, 69, 70 Закону №1404 приватним виконавцем звернуто стягнення на ці доходи боржника, шляхом зобов`язання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% (а саме із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, приватним виконавцем застосовано арешт щодо усіх доходів боржника, включаючи соціальні виплати.
Водночас, абзац 2 частини 2 статті 48 Закону України № 1404-VIII передбачає, що заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
При цьому, стаття 48 Закону України № 1404-VIII встановлює не вичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
У відповідності до частини 3 статті 52 Закону України № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" наведений у ст. 73 зазначеного Закону. Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.
Таким чином, до окремих видів соціальних виплати на які забороняється здійснення стягнення в рамках виконавчого провадження, включена одноразова допомога у зв`язку з народженням дитини, допомога на дітей одиноким матерям, інша допомога на дітей, передбачена законом.
У відповідності до абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банка документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Відповідно до пункта 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договора та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом, а банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешта, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешта із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України № 1404-VIII.
Також, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України Про виконавче провадження ).
Разом з тим, відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 04.11.2020 року (доступ до якої надано на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України), накладений приватним виконавцем арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (в т.ч. на соціальні виплати), що наявні на картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" був чинний.
З матеріалів виконавчого провадження №61679430 вбачається, що останні містять Довідку АТ "Державний ощадний банк України" від 12.05.2020 року №210, ОСОБА_1 має картковий рахунок для виплати соціальної допомоги № НОМЕР_1 , назва емісійного контракту "Соціальний MIGRANT", яку долучено представником боржника до поданого приватному виконавцю клопотання від 21.05.2020 року за вх.№7724/01-28.
Отже, приватний виконавець отримавши відомості про здійснення уповноваженими органами виплат позивачці сум соціальної допомоги та за наслідками прийняття постанови від 24.04.2020 року ВП №61679430, мав вжити заходів щодо встановлення реквізитів рахунку у банківській установі, на який надходять соціальні виплати, конкретні види отримуваних боржником на відповідний банківський рахунок соціальних виплат, розмір таких виплат, що були перераховані та невиплачені боржнику у зв?язку з накладенням арешту на грошові кошти з 01.04.2020 року, та як наслідок зняти арешт з цих коштів у вигляді соціальних виплат.
Проте, як свідчать матеріали справи, на момент звернення до суду та розгляду справи в суді першої інстанції жодного рішення з цього питання відповідачем прийнято не було.
Разом з тим, стаття 46 Конституції України встановлює, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що накладення арешту на весь рахунок боржника (фізичної особи) у банку, який призначений для виплати соціальної допомоги, унеможливлює своєчасне отримання таким боржником у встановленому законом розмірі гарантованої Конституцією України грошової соціальної допомоги, що призводить до порушення його конституційних прав громадянина.
Крім того, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивачки, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, у зв`язку допущенням відповідачем протиправної бездіяльності у виді не вжиття заходів щодо встановлення реквізитів рахунку у банківській установі, на який надходять соціальні виплати, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправною бездіяльність відповідача що полягає у не знятті арешту з коштів боржника ( ОСОБА_1 ) в частині накладеного приватним виконавцем арешту на кошти такого боржника, що надійшли (надходять) на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Ощадбанк", як соціальні виплати (тип: матеріальна допомога) та зобов`язав відповідача зняти арешт з коштів в частині накладеного приватним виконавцем арешту на кошти такого боржника, що починаючи з 08.05.2020 року надійшли (надходять) на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Ощадбанк", як соціальні виплати.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України. 

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.
                                                                                                              
                                                                                                    Кобаль М.І.