КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
Справа № 757/62881/16                                                Головуючий 1 інстанція -Литвинова І.В.   
Провадження № 22-ц/824/12964/2020                       Доповідач 2 інстанція    - Суханова  Є.М.

 
                                                      П О С Т А Н О В А
                                                       іменем     України
 
04 листопада 2020  року                                                          м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
            головуючого судді:                 Суханової Є.М.,
            суддів:                                       Сержанюка А.С., Гуля В.В.,
            за участю секретаря:             Кемського В.В.
 
           розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ -МЕДІА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації не достовірною, зобов`язання вчинити дії,-
 
                                                              ВСТАНОВИЛА:  
У грудні 2016 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ -МЕДІА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації не достовірною, зобов`язання вчинити дії.
Свої вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Інтернет-порталі «ВЕСТИ» на сайті www.vesti-ukr.com під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було розміщено публікацію, зміст якої порушує особисті немайнові права позивача, порочить його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки поширена відповідачами у ній інформація є негативною за своїм змістом та не відповідає дійсності.
      Просив  визнати інформацію, поширену відповідачами, а саме: «Народний депутат ОСОБА_1 отримав контроль над АМПУ, зібрався знищити конкуренцію та монополізувати ринок днопоглиблення, віддавши його компанії «Ян Де Нул Україна» в якій йому опосередковано через дві офшорні компанії належать 55% акцій, та яка є афілійованою з ним компанією, забезпечує своїм партнерам вплив на проведення процедур публічних закупівель у вигляді: прописування умов тендеру під особливості техніки майбутнього переможця; перемоги на тендері; наступного підписання договору з АМПУ та суперлояльного відношення на протязі одного з половиною року виконання та приймання робіт, а також інформацію щодо наявності валу заяв в правоохоронні органи відносно вимагання ОСОБА_1 грошей» - недостовірною;
- зобов`язати ТОВ «НОВІ-МЕДІА» та ТОВ «ВІСТІ МАС-МЕДІА» у семиденний строк з дня набрання рішенням законної сили припинити розповсюдження недостовірної інформації;
- відновити права (позивача) шляхом оприлюднення спростування недостовірної інформації такого змісту: «Інформація про те, що народний депутат ОСОБА_1 отримав контроль над АМПУ, зібрався знищити конкуренцію та монополізувати ринок днопоглиблення, віддавши його компанії «Ян Де Нул Україна» в якій йому опосередковано через дві офшорні компанії належать 55% акцій, та яка є афілійованою з ним компанією, забезпечує своїм партнерам вплив на проведення процедур публічних закупівель у вигляді: прописування умов тендеру під особливості техніки майбутнього переможця; перемоги на тендері; наступного підписання договору з АМПУ та суперлояльного відношення на протязі одного з половиною року виконання та приймання робіт, а також щодо наявності валу заяв в правоохоронні органи відносно вимагання ОСОБА_1 грошей, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 на Інтернет-порталі «ВЕСТИ» www.vesti-ukr.com під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2», є недостовірною»;
- зобов`язати ТОВ «НОВІ-МЕДІА» та ТОВ «ВІСТІ МАС-МЕДІА» у семиденний строк з дня набрання рішенням законної сили оприлюднити на Інтернет-порталі «ВЕСТИ» www.vesti-ukr.com резолютивну частину рішення суду.
Рішенням  Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ -МЕДІА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації не достовірною, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково
Визнано недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА», шляхом оприлюднення в мережі Інтернет на веб-сайті vesti-ukr.com у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме:
«Дноуглубители и портовики восстали против куратора отрасли народного депутата ОСОБА_1 . Получив контроль над АМПУ, депутат не смог обуздать собственные амбиции и алчность, настроив против себя практически весь бизнес»,
«ОСОБА_1 собрался устранить конкуренцию и полностью монополизировать рынок дноуглубления, отдав его компании « Ян Де Нул Украина », в которой депутату через две офшорные кипрские компании принадлежит 55% акций»,
« ОСОБА_4 заявил, что ради минимального аванса готов переплатить аффилированной с ОСОБА_1 компании «Ян Де Нул Украина» 90 млн грн.»,
«Победа компании ОСОБА_1 была предрешена заранее. Бельгийцы прекрасно понимали, за что они уступают депутату 55% акций «Ян Де Нул Украина». Контролируя АМПУ, ОСОБА_1 обеспечивает своим партнерам четыре составляющих успешной работы: 1) прописывание условий тендера специально под особенности техники будущего победителя; 2) победу на тендере; 3) последующее подписание договора с АМПУ; 4) суперлояльное отношение на протяжении полутора лет выполнения и приема работ... Без админресурса в лице ОСОБА_1, готового обеспечить четыре условия, о которых говорилось выше, всем остальным дноуглубителям, кроме «Ян Де Нул Украина», нет смысла бороться за получение заказа»;
«Особенно опасно, что ОСОБА_1 потерял адекватность, стал одержим своим проектом. Депутат не может остановиться, продолжая продвигать свою компанию, поливая грязью НАБУ. правительство и всех, кто стоит на пути получения вожделенного заказа АМПУ на 2,3 млрд грн. После недавних обысков НАБУ в АМПУ и в офисе «Ян Де Нул Украина» в отрасли началась цепная реакция к правоохранителям пошел вал заявлений о вымогательстве денег со стороны ОСОБА_1 и ОСОБА_4».
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 у спосіб, ідентичний способу її поширення, для чого не пізніше семи днів з дня набрання рішенням суду законної сили, шляхом опублікування в мережі Інтернет на сайті vesti-ukr.com під заголовком «Спростування», тим же шрифтом, на тому ж місці шпальти, де містилася стаття, вступну та резолютивну частину цього рішення.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» на користь ОСОБА_1   судовий збір у розмірі 2204 грн. 81 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА» в особі представника Авраменка І.В., подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.
 В обґрунтування доводів апеляційних скарг відповідач - апелянт посилаються на те, що  судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам наявних в матеріалах справи, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА» не є власником веб-сайту .www.vesti-ukr.com. на якому була розміщена спірна стаття, а є виключно друкованим засобом масової інформації.
 
Справа слухалася судами  різних інстанцій неодноразово

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року в частині вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації недостовірною, зобов`язання вчинити дії скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Відповідно до статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
   Судом першої інстанції було встановлено, що    ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті www.vesti-ukr.com розміщено публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », автором якої вказано ОСОБА_6 та яка містила такі висловлювання:
«Дноуглубители и портовики восстали против куратора отрасли народного депутата ОСОБА_1 . Получив контроль над АМПУ, депутат не смог обуздать собственные амбиции и алчность, настроив против себя практически весь бизнес»,
«ОСОБА_1 собрался устранить конкуренцию и полностью монополизировать рынок дноуглубления, отдав его компании « Ян Де Нул Украина », в которой  депутату через две офшорные кипрские компании принадлежит 55 % акций»,
« ОСОБА_4 заявил, что ради минимального аванса готов переплатить аффилированной с ОСОБА_1 компании «Ян Де Нул Украина» 90 млн грн.»,
«Победа компании ОСОБА_1 была предрешена заранее. Бельгийцы прекрасно понимали, за что они уступают депутату 55% акций «Ян Де Нул Украина». Контролируя АМПУ, ОСОБА_1 обеспечивает своим партнерам четыре составляющих успешной работы: 1) прописывание условий тендера специально под особенности техники будущего победителя; 2) победу на тендере; 3) последующее подписание договори с АМПУ; 4) суперлояльное отношение на протяжении полутора лет выполнения и приема работ... Без админресурса в лице ОСОБА_1, готового обеспечить четыре условия, о которых говорилось выше, всем остальным дноуглубителям, кроме «Ян Де Нул Украина», нет смысла бороться за получение заказа»;
«Особенно опасно, что ОСОБА_1 потерял адекватность, стал одержим своим проектом. Депутат не может остановиться, продолжая продвигать свою компанию, поливая грязью НАБУ, правительство и всех, кто стоит на пути получения вожделенного заказа АМПУ на 2,3 млрд грн. После недавних обысков НАБУ в АМПУ и в офисе «Ян Де Нул Украина» в отрасли началась цепная реакция к правоохранителям пошел вал заявлений о вымогательстве денег со стороны ОСОБА_1 и ОСОБА_4 ».
Також встановлено,  що зміст статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» стосується безпосередньо позивача, про що свідчить конкретизація у тексті його прізвища й імені, вказівки на його посаду, що, у свою чергу, дає можливість читачеві ідентифікувати особу, про яку йде мова у вказаній публікації як ОСОБА_1 - позивача у справі.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції  виходив з того, що інформація, поширена в опублікованій статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», виражена способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, у ньому відсутні алегорія, сатира (чи інші мовностилістичні способи) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, у зв`язку з чим відповідно до Закону України «Про інформацію», статті 277 ЦК України зазначена інформація є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача.
Однак, з вищенаведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погодитись неможе, виходячи з наступного.
 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст.10 конвенції вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає "демократичного суспільства" (рішення у справі "Карпюк та інші проти України" від 6.10.2015).
Отже праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
Статтею 27 Закону України "Про інформацію" передбачено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Автором є особа, від якої пролунали певні висловлювання, зміст яких став підставою для позову про спростування недостовірної інформації. Автор одночасно є і поширювачем інформації. Автор відповідає за зміст повідомленою ним інформації. Поширювачем інформації також може бути особа, із використанням технічних можливостей якої поширена автором інформація набула ще більшого розголосу.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Згідно положень статті 277 ЦК України і статті 12,13 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідним є визначення характеру такої інформації та з`ясування, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.
 
Згідно частин 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини у справі "ТОВ "Інститут економічних реформ" проти України" від 02 червня 2016 року зазначено, що суд у своїй практиці розрізняє твердження щодо фактів та оціночні судження. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу довести правдивість оціночних суджень неможливо виконати і вона порушує свободу вираження поглядів як таку, що є фундаментальною частиною права, що охороняється статтею 10 Конвенції (рішення у справі "Лінгенс проти Австрії", п.46). Однак навіть у разі, якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання може залежати від того, чи існує достатнє "фактологічне підґрунтя" для оспорюваного висловлювання, в іншому випадку воно буде надмірним (рішення у справі "Ліндон, Очаковський-Лоран та Жулі проти Франції", п.55). Щоб розрізнити твердження щодо фактів та оціночні судження необхідно враховувати обставини справи та загальний тон висловлювань (рішення у справі "Бразільє проти Франції", заява № 71343/01, п.37, від 11 квітня 2006 року), оскільки судження з питань, які становлять суспільний інтерес, можуть на цій підставі становити оціночні судження, а не твердження щодо фактів (рішення "Патурель проти Франції", заява № 54968/00, п.37, від 22 грудня 2005 року).
У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що:
веб-сайт - це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо;
власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про телекомунікації» домен - це частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; домен.UA - це домен верхнього рівня ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, створений на основі кодування назв країн відповідно до міжнародних стандартів, для обслуговування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про телекомунікації» адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет включає комплекс організаційно-технічних заходів, необхідних для забезпечення функціонування технічних засобів підтримки адресування, у тому числі серверів доменних назв українського сегмента мережі Інтернет, реєстру домену.UA в координації з міжнародною системою адміністрування мережі Інтернет, спрямованих на систематизацію та оптимізацію використання, обліку та адміністрування доменів другого рівня, а також створення умов для використання простору доменних імен на принципах рівного доступу, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції. Адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет здійснюється уповноваженою організацією для: 1) створення реєстру доменних назв і адрес мережі українського сегмента мережі Інтернет; 2) створення реєстру доменних назв у домені.UA; 3) створення та підтримки автоматизованої системи реєстрації та обліку доменних назв і адрес українського сегмента мережі Інтернет; 4) забезпечення унікальності, формування та підтримки простору доменних назв другого рівня в домені.UA; 5) створення умов для використання адресного простору українського сегмента мережі Інтернет на принципах рівного доступу, оптимального використання, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції; 6) представництва та захисту у відповідних міжнародних організаціях інтересів споживачів українського сегмента мережі Інтернет. Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог. Утворення адресного простору, розподіл і надання адрес, маршрутизація інформації між адресами здійснюються відповідно до міжнародних вимог.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.».
Вирішуючи спір, колегія суддів враховує, що суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка поширюється будь-ким, а особливо засобами масової інформації або в мережі інтернет, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності, з одного боку, а з другого - була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб. 
Колегія суддів вважає, що указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, у ньому відсутні алегорія, сатира (чи інші мовностилістичні способи) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені.
Оцінюючі зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі "Лінгенс проти Австрії").
При розгляді справи суд першої інстанції не проаналізував належним чином характер спірної інформації поширеної в мережі інтернет, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про часткове задоволення таких вимог.
А тому,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів, вважає обґрунтованими, та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо захисту честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації не достовірною, зобов`язання вчинити дії по відношеню до ОСОБА_1 , як такі, які нічим не підтверджені.
Таким чином, в колегії суддів відсутні будь-які підстави вважати, що спростування недостовірної інформації саме уривку статті, є достовірною, та такою, що порушує його право на честь, гідність та ділову репутацію.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.    
Керуючись ст.ст. 374, 376,367, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
                                          ПОСТАНОВИЛА:
                                                               
Апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА»  задовольнити.
         Рішення  Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.
            У задоволені позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ -МЕДІА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ-МАС-МЕДІА» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації не достовірною, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

             Головуючий:                                        Є.М. Суханова
 
                    Судді:                                                  А.С. Сержанюк
                                                                                 В.В. Гуль