РІШЕННЯ
Іменем України
23 грудня 2020 року 
Київ
справа №9901/395/19
адміністративне провадження №П/9901/395/19
Верховний Суд у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача: Васильєвої І.А., 
Суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., Хохуляк В.В., Усенко Є.А.,
При секретарі судового засідання: Томах О.О.,
учасників справи:
позивача - не з`явився, 
представника позивача - Пащенко В.І.,
представника відповідача - Русакової І.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18, - 

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати рішення: 

- Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18 «Про притягнення судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (у виді подання про звільнення судді з посади)»;

- Вищої ради правосуддя від 02 серпня 2018 року № 2487/0/1518 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018   року №  1464/3дп/15-18 про притягнення судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності»;

- Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

Обґрунтовуючи позов посилався на незгоду з рішеннями Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18 та Вищої ради правосуддя від 02 серпня 2018 року № 2487/0/1518, оскільки останні не відповідають критеріям обґрунтованості, вмотивованості та пропорційності. Враховуючи, що наслідком вказаних рішень є рішення Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», просив його скасувати як похідне (том 1 арк. справи 1-6).

Ухвалою Верховного Суду від 08.08.2019 року роз`єднані позовні вимоги шляхом виділення в самостійне провадження вимог про визнання протиправними та скасування рішень: Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18 та Вищої ради правосуддя від 02 серпня 2018 року № 2487/0/1518. Справу в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 02 серпня 2018 року № 2487/0/1518 передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду за підсудністю.Ухвалою Верховного Суду від 08.08.2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18, оскільки спеціально уповноваженим органом на розгляд таких скарг є ВРП (том 1 арк. справи 85-88).

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18 (том 1 арк. справи 138-142).

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним для ознайомлення, постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 травня 2020 року (провадження № 11-841сап19) скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 2 серпня 2018 року № 2487/0/15-18, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18, залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від  02 серпня 2018 року № 2487/0/15-18  залишено без  змін.

Отже предметом розгляду в цій справі є рішення Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18.

В додаткових поясненнях до позовної заяви, надісланих на адресу суду 13.07.2020 року позивач посилався на врахування окремої думки п`яти суддів, викладеної до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2020 року у справі № 11-841сап19; зазначив, що рішення від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18 про звільнення позивача з посади судді прийнято ВРП формально, не відступаючи від доводів подання про звільнення. Доводи в рішеннях Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18 та ВРП від 02 серпня 2018 року № 2487/0/1518 не свідчать про умисні дії судді, які можуть бути кваліфіковані як порушення присяги, підрив авторитету, а дисциплінарне стягнення застосовано без врахування позитивних даних про особу судді.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач проти позову заперечував з підстав, що викладені у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Указом Президента України від 28 грудня 2010 року № 1290/2010 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18 суддю Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (том 1 арк. справи 177-191).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 2 серпня 2018 року № 2487/0/15-18 рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018 року №1464/3дп/15-18 про притягнення судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності залишено без змін (том 1 арк. справи 24).

2 серпня 2018 року до Вищої ради правосуддя надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя (вх. № 6710/0/8-18) про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду (том 2 арк. справи 176).

За результатами розгляду подання Вищою радою правосуддя 14 серпня 2018 року прийнято рішення № 2606/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України»  (том 1 арк. справи 196-197).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Як встановлено судом, підстави для скасування рішення ВРП від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18 позивач обґрунтовує незгодою з мотивами рішень Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18 та Вищої ради правосуддя від 02 серпня 2018 року № 2487/0/1518, а також посилається на те, що рішення ВРП від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18 прийнято формально, не відступаючи від доводів подання про звільнення.

Передбачені п. 1, 2 частини 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» підстави для оскарження та скасування рішення позивачем не зазначені. 

Надаючи оцінку доводам позивача, а також перевіряючи рішення на предмет відповідності п. 3 частини 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді. 

Згідно з частиною 2 статті 115 Закону України «Про судоустрій статус суддів» факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів Вища рада правосуддя утворює Дисциплінарні палати з числа членів Вищої ради правосуддя.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 50 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII рішення у дисциплінарній справі повинно містити, зокрема, мотиви, з яких ухвалено рішення.

Тобто спеціально уповноваженим органом для встановлення мотивів застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади судді з підстави, передбаченої п. 3 ч. 6 статті 126 Конституції України, є Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

Рішення Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя може бути оскаржено до Вищої ради правосуддя (частини 4 статті 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»), а скарга на рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана до Великої Палати Верховного Суду (ч. 2 ст. 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», ч. 7 статті 266 КАС України).

З врахуванням наведених вимог, суд не приймає посилання скаржника на незгоду з мотивами рішень Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 травня 2018 року № 1464/3дп/15-18 та Вищої ради правосуддя від 02 серпня 2018 року № 2487/0/1518, оскільки оцінка обґрунтованості мотивів та підстав застосованого виду дисциплінарного стягнення викладених в рішенні Третьої Дисциплінарної палати ВРП була надана Вищою радою правосуддя в рішенні від 2 серпня 2018 року № 2487/0/15-18, яке в подальшому було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 11-841сап19 за скаргою позивача, та залишено без змін.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 травня 2020 року (провадження № 11-841сап19) набрала законної сили з дати її прийняття. Отже на підставі вимог ч. 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені вказаним судовим рішенням не доказуються при розгляді даної справи.

До того ж, частиною 3 статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» встановлено, що питання про звільнення судді, зокрема, з підстав, визначених  пунктом 3    частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді) Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Відповідно до пункту 12.39 глави 12 Регламенту Вищої ради правосуддя, рішення про застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади, Секретарем Дисциплінарної палати передається для розгляду до Ради.

Отже розгляд питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України здійснюється Вищою радою правосуддя на підставі подання Дисциплінарної палати. Жодних особливих вимог до змісту подання Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та Регламент не містять. 

З наявного в матеріалах справи подання вбачається, що останнє направлялось до ВРП для розгляду на підставі ч. 3 ст. 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та пункту 12.39 глави 12 Регламенту ВРП супровідним листом, в якому містяться посилання на рішення дисциплінарної палати, та рішення Вищої ради правосуддя (про перегляд рішення дисциплінарної палати), які також приєднані як додаток до подання. 

Колегією судді встановлено, що рішення ВРП від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі встановленої Законом процедури за результатами розгляду подання від 2 серпня 2018 року (вх. № 6710/0/8-18), що відповідає вимогам п.3 ч. 6 ст. 126 Конституції України та ч. 3 ст. 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»; містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді, та мотиви, з яких дисциплінарна палата ВРП та Вища рада правосуддя (за наслідками перегляду) дійшли відповідних висновків, оцінка яким була надана в судовому порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі № 11-841сап19. 

З огляду на викладене, є необґрунтованими доводи позивача про формальність прийняття Вищою радою правосуддя рішення від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18.

До того ж, колегія суддів не приймає доводи позивача в додаткових поясненнях на врахування окремої думки п`яти суддів до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 11-841сап19, оскільки окрема думка у відповідності до вимог статті 34 КАС України лише приєднується до справи, є відкритою для ознайомлення та не змінює судового рішення. 

Крім цього суд звертає увагу, що питання неврахування Вищою радою правосуддя позитивних даних про особу судді при визначенні виду дисциплінарного стягнення, були предметом розгляду у справі № 11-841сап19.

З врахуванням викладеного, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи дотримання ВРП процедури розгляду питання про звільнення судді з посади та висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28 травня 2020 року щодо обґрунтованості та вмотивованості застосованого виду дисциплінарного стягнення (провадження №  11-841сап18) позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 242-245, 246, 250, 257, 262, 266 КАС України, суд - 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2018 року № 2606/0/15-18 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий                                                           Васильєва І.А.

Судді:                                                                               Пасічник С.С.

                                                                                     Юрченко В.П. 

                                                                                     Хохуляк В.В. 

                                                                                     Усенко Є.А.