Справа № 128/2622/20 
Провадження № 33/801/858/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участю секретаря судового засідання Очеретної М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Головенка Євгена Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.
У постанові суду зазначено, що 22.09.2020 о 22:47 год. на автодорозі М-12, 388 км Вінницький район, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, блідість шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук, усвідомлюючи відповідальність у повному обсязі відмовився проходити медичний огляд у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Головенко Євген Васильович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що вказана постанова суду є необгрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального права і без з`ясування істотних для справи обставин, просив постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.
В апеляційній скарзі зазначено, що із системного аналізу норм Кодексу України про адміністративне правопорушення слідує висновок, що положення даного нормативно – правового акту не містять будь – яких винятків або обмежень щодо неможливості визнати малозначним вчинення адміністративних правопорушень, передбачених цим кодексом, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому питання щодо малозначності вчиненого адміністративного правопорушення необхідно вирішувати враховуючи обставини його вчинення у конкретній ситуації з урахуванням усіх обставин справи.
При цьому, у апеляційній скарзі зазначено про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння мала місце у зв`язку з тим, що останній поспішав до лікарні, де народжувала його дружина, що підтверджується належними доказами, а підозра працівників поліції щодо перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння була зумовлена тим, що він працює зварювальником і дана робота пов`язана з подразненням очей. 
За викладених обставин у скарзі зазначено, що буде доцільним звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження. 
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та доводи його захисника, які просять задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №521449, 22.09.2020 о 22:47 год. на автодорозі М-12, 388 км Вінницький район, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, блідість шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук, усвідомлюючи відповідальність у повному обсязі, відмовився проходити медичний огляд у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
За змістом частин 2, 6 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським в присутності двох свідків. Проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог пунктів 4,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 №1103, передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, якими не можуть бути особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Також, п. 7 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
З матеріалів справи слідує, що відмову водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки зафіксовано поліцейським взводу №2, роти 2 БУПП у Вінницькій області рядовим поліції Проценком М.І. за участі свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до положень КУпАП та "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.
Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №521449 від 22 вересня 2020 року та не спростовуються доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
Зі змісту вказаного протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_1 у графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що останній поспішає до дружини на пологи. 
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що причиною відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було те, що він поспішав до пологового будинку, де мала народжувати його дружина, в підтвердження чого надано відповідні докази, тоді як проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі потребувало значного часу, і відповідно вказані обставини є підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження. 
Однак, вказані доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, з огляду на наступне. 
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи в суді першої інстанції захисником ОСОБА_1 було заявлено клопотання про звільнення останнього від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, і вирішуючи вказане клопотання судом першої інстанції правильно враховано ту обставину, що транспортний засіб відноситься до джерела підвищеної небезпеки і відповідно потребує надзвичайно відповідального ставлення до обов`язків, пов`язаних з керуванням транспортним засобом, а тому ОСОБА_1 мав усвідомлювати відповідальність за свої дії та розуміти наслідки відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, встановлення причин відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння чинним законодавством не передбачено, при цьому санкція ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачає позбавлення права керування транспортними засобами, що згідно ст. 30 КУпАП України застосовується лише за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом, перебування чи неперебування особи в стані сп`яніння для кваліфікації дій особи в частині відмови від проходження огляду на стан сп`яніння встановленню не підлягає, отже за своїм характером наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не може бути малозначним діянням. 
Також судом першої інстанції вірно зазначено про те, що особисто ОСОБА_1 у вказаний час невідкладної медичної допомоги не потребував, а його дружина перебувала в лікарні під наглядом лікарів та мала доступ до медичної допомоги, за таких обставин відсутні підстави для звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1  доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно. 
Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу ОСОБА_1 , прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень, буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Головенка Євгена Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Вінницького
       апеляційного суду:                                                  В. В. Оніщук