Постанова                          
Іменем України
 
18 листопада 2020 року                               
м. Київ                                                               
 
справа № 237/1734/19
провадження № 61-5741св20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року у складі судді Кучко Я. Ю. та постанову Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Биліни Т. І., Баркова В. М., Мироненко І. П.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма «Світанок» про стягнення грошових коштів.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до нотаріально засвідченої письмової заяви 14 березня 2014 року він отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 000 грн за земельні ділянки площею 5,0304 га, кадастровий номер 1423385400:06:000:1202 та площею 0,6043 га, кадастровий номер 1423385400:06:000:1202, розташовані на території Новоселидівської сільської ради, Мар`їнського району, належні йому на праві приватної власності. 
На підтвердження передачі земельної ділянки у фактичне володіння, користування та розпорядження, у цей же день позивач надав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність та правовстановлюючі документи на землю. Таким чином, між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за 10 000 грн. 
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошей у сумі 10 000 грн, стверджуючи, що вказана сума була отримана ним, як позика. 
Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року було затверджено мирову угоду у справі, за якою право власності на спірну земельну ділянку визнано за ОСОБА_2 
31 жовтня 2017 року ОСОБА_2 уклав договори оренди за № 540 та 540/1 та передав земельні ділянки в ТОВ «Агрофірма «Світанок» із загальним розміром орендної плати 11 861,71 грн щорічно. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2018 року ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 серпня 2018 року у справі № 237/4325/17 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000 грн як такі, що отримані за укладення недійсного правочину. Вказане рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 серпня 2018 року було скасоване 21 листопада 2018 року постановою Донецького апеляційного суду, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено, спірний договір визнано неукладеним. ОСОБА_2 протягом п`яти років неправомірно користувався земельною ділянкою та отримав за оренду плату в загальній сумі 59 308,55 грн. 
За вирахуванням 10 000 грн, раніше отриманих позивачем, відповідач повинен йому повернути 49 308,55 грн у зв`язку з укладенням між сторонами 14 березня 2014 року правочину, який мав бути визнаний недійсним з моменту укладання.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з  ОСОБА_2 грошові кошти на його користь у сумі 49 308,55 грн за користування земельною ділянкою, витребування правовстановлюючих документів з чужого незаконного володіння та розірвання договору оренди землі від 31 жовтня 2017 року за № 540 та 540/1.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 користувався спірною земельною ділянкою правомірно, на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка дійсна до 2019 року та видана без права відзиву, якою закріплено волевиявлення саме ОСОБА_1 на передання спірної ділянки у користування ОСОБА_2 . 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь позивача у сумі 49 308,55 грн за користування земельною ділянкою, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що орендар ТОВ «Агрофірма «Світанок» сплачував, а відповідач ОСОБА_2 фактично отримував на виконання договорів оренди землі орендну плату за користування землею. 
Вирішуючи питання щодо розірвання договорів оренди землі від 31 жовтня 2017 року № 540 та 540/1, суд, встановивши, що власник земельної ділянки, яке передана в оренду ТОВ «Агрофірма «Світанок», був змінений з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі», якою визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі та пунктом 12.6 договорів оренди землі № 540 та 540/1, які також встановлюють заборону розірвання договорів з підстави зміни власника орендованої земельної ділянки.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди землі від 31 жовтня 2017 року за № 540 та 540/1, оскільки пунктами 12.5 та 12.6 цих договорів визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. 
Матеріали справи також не містять будь-яких інших письмових доказів (актів приймання-передачі, розписок) на підтвердження факту передачі правовстановлюючих документів ОСОБА_2 .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь позивача у сумі 49 308,55 грн за користування земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, щопозивачем не доведено, що орендар ТОВ «Агрофірма «Світанок» сплачував, а відповідач ОСОБА_2 фактично отримував на виконання договорів оренди землі орендну плату за користування землею. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У березні 2020 року  ОСОБА_1  подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою судді Верховного Суду від 18 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували усіх обставин справи, на яких умовах відповідач користувався його земельною ділянкою. Документи на земельні ділянки відповідач ОСОБА_1 не повернув. ОСОБА_2 не надав належних доказів того, що користувачі земельною ділянкою належним чином виконували зобов`язання перед власником землі в частині своєчасної та повної сплати грошової чи матеріальної компенсації за користування земелею. Відмовляючи у розірванні договорів оренди земельних ділянок, суд не звернув уваги, що ОСОБА_2 їх уклав від свого імені, а не як представник власника, який діє на підставі довіреності. 

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У червні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_2 , у якому він просив залишити судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.
У червні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ТОВ «Агрофірма «Світанок», у якому воно просило залишити судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до довіреності від 17 березня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Подолян О. О., ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 користуватись земельними ділянками площею 5,0304 га, кадастровий номер 1423385400:06:000:1202, площею 0,6043 га, кадастровий номер 1423385400:06:000:1203, а саме: укладати договори оренди (найму) та будь-які інші договори, на його розсуд, проводити розрахунки по укладених договорах, одержувати належне ОСОБА_1 майно, гроші (вклади), цінні папери (в тому числі дивіденди від них), а також документи від будь-яких осіб, установ, підприємств, організацій, дублікати будь-яких документів, договори, на його розсуд, проводити розрахунки за укладеними договорами; одержувати за належне ОСОБА_1 майно, гроші (вклади), а також документи від будь-яких осіб, установ, підприємств, організацій, дублікати будь-яких документів з приводу зняття з реєстраційного звіту та постановки на звіт. Довіреність видана з правом передоручення без права відзиву довіреності (а.с. 84).
Згідно з нотаріально посвідченою копією заяви ОСОБА_1 від 17 березня 2014 року, він підтверджує, що отримав грошові кошти у розмірі 10 000 грн за продаж земельних ділянок площею 5,0304 га, кадастровий номер 1423385400:06:000:1202, та площею 0,6043 га, кадастровий номер 1423385400:06:000:1203 від ОСОБА_2 (а.с. 85).
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошей у сумі 10 000 грн, стверджуючи, що вказана сума була отримана ним, як позика. 
Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року було затверджено мирову угоду у справі, за якою право власності на спірну земельну ділянку визнано за ОСОБА_2 
31 жовтня 2017 року ОСОБА_2 уклав договори оренди за № 540 та 540/1 та передав земельні ділянки в ТОВ «Агрофірма «Світанок» із загальним розміром орендної плати 11 861,71 грн щорічно. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2018 року ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Відповідно до рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 серпня 2018 року у справі № 237/4325/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 000 грн (а. с. 14-15).
Постановою Донецького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року, рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 серпня 2018 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою відмовлено (а.с. 16-18).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційних довідок: 144860388 та 144882983, дата формування - 12 листопада 2018 року) земельна ділянка за кадастровим номером 1423385400:06:000:1203, площею 0,6043, та земельна ділянка за кадастровим номером 1423385400:06:000:1202, площею 5,0304, станом на 12 листопада 2018 року належали на праві приватної власності ОСОБА_2 (дата державної реєстрації права власності - 07 грудня 2017 року, номер запису про право власності 23875096 та 23879659) та перебувала в оренді згідно з договорами оренди землі від 31 жовтня 2017 року № 540/1, 540, орендар ТОВ «Агрофірма «Світанок», орендодавець - ОСОБА_2 (а.с. 23, 24).
20 листопада 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Мельник А. В. прийнято рішення про скасування записів за № 44143721 та 44143984, про право власності/внести запис про скасування державної реєстрації за номерами 23875096 та 23879659 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19, 20).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 146831526 та 146830153, дата формування - 26 листопада 2018 року) земельні ділянки за кадастровими номерами: 1423385400:06:000:1203 та 1423385400:06:000:1202, площею 0,6043 га та 5,0304 га, на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (дата державної реєстрації права власності - 07 березня 2014 року) та перебувають в оренді згідно з договорами оренди землі від 540/1 та 540 від 31 жовтня 2017 року, орендар - ТОВ «Агрофірма «Світанок», орендодавець ОСОБА_2                 (а.с. 21, 22).
Копіями договорів оренди земельної ділянки від 31 жовтня 2017 року № 540 та 540/1, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Світанок» підтверджується, що земельні ділянки за кадастровими номерами 1423385400:06:000:1202 та 1423385400:06:000:1203, загальною площею 5,0304 га, та 0,6043 га, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, передані в оренду ТОВ «Агрофірма «Світанок», договір укладено на 10 років, орендна плата, складає 11 195,03 грн та 666,68 грн (а.с. 50-61).
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі».
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі -ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Частиною четвертою статті 373 ЦК Українипередбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до цільового призначення.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статті 651 ЦК Українизміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною другої статті 652 ЦК України передбачено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови в частині задоволення позовних вимог про розірвання договорів оренди землі за № 540 та за № 540/1 від 31 жовтня 2017 року, оскільки перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Пунктами 12.5 та 12.6 договорів оренди земельної ділянки № 540 та № 540/1 від 31 жовтня 2017 року визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.
З 2014 року ОСОБА_2 користувався спірною земельною ділянкою на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка дійсна до 2019 року та видана без права відзиву, якою закріплено волевиявлення саме ОСОБА_1 на передачу спірних ділянок у користування ОСОБА_2 , якому довіритель надав право на укладення договорів оренди даних земельних ділянок. 
Вказана довіреність позивачем не оскаржувалась, у судовому порядку недійсною не визнавалася.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь позивача у сумі 49 308,55 грн за користування земельною ділянкою, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, щопозивачем не доведено, що орендар ТОВ «Агрофірма «Світанок» сплачував, а відповідач ОСОБА_2 фактично отримував на виконання договорів оренди землі орендну плату за користування землею. 
Також колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог про витребування у відповідача правовстановлювальних документів на земельну ділянку, оскільки позивачем не доведено, що свідоцтво про право власності - індексний номер 18727744 та свідоцтво про право власності - індексний номер 18725986 знаходяться у відповідача.
 
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк