Ухвала
Іменем України 
 
23 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 712/2982/20
провадження № 51- 5113 ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 16 липня 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,
 
встановив: 
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, без місця реєстрації та постійного місця проживання, не одруженого,  не працюючого, раніше  судимого,  останній раз 31 січня 2019 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк тримання під вартою з 04 серпня 2017 року по                        25 червня 2019 року; Апеляційним судом Кіровоградської області від 25 червня 2019 переглянуто вирок та зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 27 травня 2017 року по 25 червня 2019 року, визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк  3 роки.
 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 липня 2020  року зазначений вирок стосовно ОСОБА_5 залишено без змін.
 
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він, 28 січня 2020 близько 13:40 год., перебуваючи в приміщенні КП теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» за адресою: м. Черкаси, вул. О. Дашкевича, 62, каб. 7, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із вказаного кабінету жіночу дублянку вартість якої на момент викрадення згідно висновку експерта №8/191 від 25 лютого 2020 становить 9000 грн, після чого з місця злочину зник, чим спричинив збитки потерпілій ОСОБА_6 на вказану суму.
 
03 лютого 2020 близько 09:27 год., ОСОБА_5 , знаходячись в магазині «Малина», за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 258, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з прилавку магазину: одну пляшку коньяку «Старий Кахеті 3р.» вартістю 153,46 грн.; розчинну каву с/б «Якобз Монарх» вартістю 70,49 грн.; каву мелену «Якобз монарх Делікат» вартістю 73,36 грн.; каву мелену «Якобз баріста класік»  вартістю 77,09 грн., після чого з місця злочину зник, чим спричинив збитки потерпілому ФОП « ОСОБА_7 » на  374,74 грн.
 
02 березня 2020 близько 12:40 год., ОСОБА_5  знаходячись в магазині «Єва» за адресою: м. Черкаси, просп. Хіміків, 45, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з прилавку магазину: 2 шт. “Лореаль” туш для вій об`єм мільйона вій екстра чорна вартістю 470 грн., 1 шт. “Лореаль” туш для вій телескопік екстра чорна вартістю 259 грн., 1 шт. “Лореаль” туш для вій філайн вартістю 235 грн., 1 шт. “Лореаль” туш для вій філайн екстра чорна вартістю 235 грн., після чого з місця злочину зник, чим спричинив збитку ТОВ «РУШ» на загальну суму 1199 грн.
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , просить скасувати судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Обгрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує на те, що суд, при призначенні засудженому покарання, не повною мірою зважив на наявність пом`якшуючих обставин – щире каяття її підзахисного, активне сприяння ним розкриттю злочину, визнання вини в повному обсязі та часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілим. 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та копії долучених до неї судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного  провадження з мотивів, наведених у скарзі.
 
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
 
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права – є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. 
 
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. 
 
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5  згідно з вказаними нормами закону врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,  постійного місця проживання не має, раніше був неодноразово судимий. При цьому суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину до обставин, що пом`якшують покарання, а рецидив злочину – до обставини, що його обтяжує. Крім того, суд зазначив, що не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України, оскільки ОСОБА_5  раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, знову скоїв умисний злочин проти власності, завдана шкода не відшкодована, тому відсутні підстави для застосування вищезазначеної статті КК України.
 
З огляду на наведене, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України, і дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_5 покарання, в межах санкції статті, за якою його засуджено. 
 
Зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду вбачається, що захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 , не погоджуючись із вироком місцевого суду, подали до апеляційного суду апеляційні скарги, в яких просили вирок щодо останнього змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69, 75 КК України. 
 
Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку цей суд перевірив посилання й доводи, викладені захисником та ОСОБА_5 у  їх скаргах, і, не встановивши підстав для зміни вироку місцевого суду, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши аргументи та підстави для прийняття такого рішення. 
 
Так, апеляційний суд, зокрема, зазначив, що судом першої інстанції при призначенні покарання дотримано вимоги ст. ст. 50, 65 КК України а саме: враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, часткове відшкодування шкоди тільки одному потерпілому, та дані про особу ОСОБА_5 , який на спеціальних обліках не перебуває, не має постійного місця проживання та реєстрації, вчинив три епізоди злочинної діяльності, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин, й, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочинів, щире каяття та обтяжуючої покарання обставини – рецидив злочину, обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України – 3 роки позбавлення волі, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та не є максимальним розміром, передбаченим даною санкцією статті.Крім того, колегія суддів зазначила, що районним судом ОСОБА_5 з 2002 року тричі було звільнено від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки після закінчення іспитового строку він знову вчинив злочин проти власності. Також колегія суддів врахувала і спосіб життя останнього який ніде не працює, постійного місця реєстрації та проживання не має, наявність претензій від потерпілих, відсутність позитивних змін у його поведінці та усталений спосіб життя, що свідчить про суспільну небезпечність ОСОБА_5 , на підставі чого прийшла до висновку, що положення ст.69 КК України до останнього не можуть бути застосовані.
 
 Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
 
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, вмотивованість їх висновків з питань справедливості призначеного ОСОБА_5 покарання, захисник у касаційній скарзі не навела.
 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
 
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 16 липня 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
ОСОБА_1                                                    ОСОБА_2                                      ОСОБА_3