Справа № 344/7175/19 
Провадження № 33/4808/419/20 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою (далі АС), на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2019 року,-
                                                      в с т а н о в и в:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,-
визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. 
З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , 19.04.2019 року о 00 год. 12 хв. в м.Івано-Франківську по вул.Миру, керував автомобілем марки “Jeep Grand Cherokee”, н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР) за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП. 
У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Окрім цього, вказує, що суддя розглянув справу без його участі, чим грубо порушив його право на захист.  
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, від послуг захисника відмовився, мотивуючи, що своє право на захист буде здійснювати особисто.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та пояснив, що дійсно у вказаному протоколі даті та час його зупинили працівники поліції. Причину зупинки поліцейські не змогли вказати ані під час  розмови, ані відобразити в документах. Це призвело до непорозуміння  та суперечок, оскільки він зауважив, що всі дії працівників поліції є незаконними і виконувати такі незаконні вимоги він не буде, адже на його думку поліцейські мають  рівні права та обов`язки  перед законом. У зв`язку з цим,  на пропозицію працівників поліції він вмотивовано відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер». Проїхати в медзаклад для проходження огляду на стан сп`яніння поліцейські йому не пропонували. Свідки були залучені. Самого  акту огляду на стан сп`яніння йому не було надано чи направлено поштою. Також, вказує, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим грубо порушив його право на захист. В день слухання справи в суді першої інстанції він перебував у Федеративній Республіці Німеччина в період з 09.05.2019 року по 09.07.2020 року на терміновому лікуванні від осколкового поранення та глухоти, які отримав у зоні проведення АТО (ООС) та після нападу бандитів в м. Івано-Франківську, які мали на меті повторно вчинити  розправу над ним, оскільки він писав викривальні публікації щодо зловживань у середовищі атовців. Тож ці обставини  змусили його негайно залишити Україну. Його виїзд за межі країни підтверджується придбаним авіаквитком  та документами про легальне перебування та лікування у ФРН. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просить скасувати постанову судді, а провадження закрити; переглянувши відеозаписи з нагрудних камер інспекторів поліції, перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.
Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді і прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.
У своїй АС ОСОБА_1 посилається на те, що суддя першої інстанції розглянув справу без його участі, чим порушив грубо його право на захист.  
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки останній в належний спосіб повідомлявся судом про час та місце розгляду справи і не з`явився до суду без поважних причин.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції приймав заходи щодо забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні шляхом направлення судової повістки (а.с.6). 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. 
Із матеріалів справи вбачається, що суддею першої інстанції вживалися всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 в судове засідання, яке було призначено на 16 травня 2019 року, про що судом направлялась судова повістка про виклик його до суду.
Також те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції на 16.05.2019 року свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, де 06.05.2019 року вказану судову повістку йому було вручено особисто в чому власноручно розписався (а.с.7).  
Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 02.05.2019 року подано до суду скаргу на протокол серії БД №197410 від 19.04.2019 року, згідно якої він вважає даний протокол незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, працівниками поліції його було зупинено безпричинно, а подальші дії поліцейських були незаконними. Окрім того, в той день він змушений був невідкладно доправити гр. ОСОБА_2 до її помешкання за станом здоров`я, і таким чином йому було достеменно відомо про розгляд щодо нього справи 16.05.2019 року про адмінправопорушення.  
Водночас слід зазначити, що, згідно поданого апелянтом до АС ксерокопії авіаквитка, він дійсно 09.05.2019 року виїхав за межі України, однак він мав реальну можливість подати клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 16.05.2019 року. Таке клопотання було подано ним аж 17.05.2020 року вже після розгляду вказаної справи про адмінправопорушення щодо нього.
А тому, на думку апеляційного суду суддя першої інстанції, керуючись ст. 268 КУпАП, приписами ст. 38 названого Кодексу, прийшов до обґрунтованого переконання про розгляд вказаної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи містились дані про належне його повідомлення про дату та час розгляду справи. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 цього Кодексу без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
При вирішенні вищевказаного питання, апеляційний суд приймає до уваги, що  в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник (заінтересована особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Покликання ОСОБА_1 в АС про невинуватість у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, зважаючи на наступне.   
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.        
Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.   За приписом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.         
При складенні протоколу водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явним ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження такого огляду, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України  від  23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування  судами України  законодавства у справах  про деякі злочини  проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні  правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.                     
Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 у АС своєї вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 197410 від 19.04.2019 року, з якого вбачається, що він 19.04.2019 року о 00 год. 12 хв. в м.Івано-Франківську по вул.Миру, керував автомобілем марки “Jeep Grand Cherokee”, н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків (а.с. 1); актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.2) письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що вказаний водій дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3); переглянутими в судовому засіданні в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, і на вимогу поліцейського в присутності 2 свідків, відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці, так і в медичному закладі.   
Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.           
Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.    
Суддя суду першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.      
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.      
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.          
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.   
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а його твердження про те, що він керував транспортним засобом, однак не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження такого огляду, є необґрунтованим, оскільки спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, а тому суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про його винуватість поза всяким розумним сумнівом. 
Дані твердження апеляційний суд розцінює, як спосіб захисту і такими, що  спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене. 
Про те, що ОСОБА_1 являється водієм в контексті п. 1.10 ПДР, свідчить подана ксерокопія посвідчення водія під час апеляційного розгляду.
Доводи, викладені в АС про те, що працівники поліції на місці зупинки не пропонували проїхати в медичний заклад для огляду на стан сп`яніння, та свідки були залучені наприкінці події, є безпідставними, оскільки спростовується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, переглянутими в апеляційному суді. 
Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність вини у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності.    
Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 16 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 немає.
За таких обставин, АС ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суддя, - 
                                                         п о с т а н о в и в :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2019 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.      

Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                                    Ю.Д. Шкрібляк