ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
03 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6645/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 ( суддя першої інстанції Юркова Е.О.) в адміністративній справі №160/6645/20 за позовом   ОСОБА_1 до  Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з позовом, в якому просив визнати протиправними дії (бездіяльність) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з 01.01.2018 року у зв`язку із невиплатою частини перерахованої пенсії за рішенням від 18.11.2019 року ДОАС та постановою від 29.04.2020 року ТААС у справі №160/9865/19; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок, нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії виходячи з суми боргу, що становить 57 289,48 грн., за період з 01.01.2018 року по 28.04.2020 року з урахуванням трьох відсотків річних.
Позов обґрунтований тим, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року у справі № 160/9865/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 04.03.2019 року включно. На виконання вказаного рішення відповідачем здійснено перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2018 року по 28.04.2020 року у розмірі 57289,48 грн., проте без врахування компенсації втрати частини пенсії за весь період затримки з 01.01.2018 року. Позивач вважає, що відповідачем не виконано у повному обсязі приписи постанови Третього апеляційного адміністративного суду, чим допущено протиправну бездіяльність.  
Відповідач заперечуючи проти позиції позивача зазначив, що за період з 01.01.2018 року по 28.04.2020 року в сумі 57 289,48 грн. буде виплачена позивачу за нормами постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат управління не має. Також зазначає, що нарахована позивачу сума має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
З апеляційною скаргою до суду звернувся позивач, в якій посилаючись на обставини викладені в позові просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким задовольнити позов в повному обсязі.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
         З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 71% відповідних сум грошового забезпечення (вислуга 27 років), що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року в адміністративній справі № 160/9865/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 01.01.2018 року з 71% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року ОСОБА_1 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 71% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року у справі № 160/9865/19 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року в адміністративній справі №160/9865/19 скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у зменшені розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року та у зменшені розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2019 року по 04.03.2019 року включно, а також в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 04.03.2019 року включно, з ухваленням нового рішення в цій частині; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у зменшені розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року та у зменшені розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2019 року по 04.03.2019 року включно; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 04.03.2019 року включно; в інший частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року в адміністративній справі №160/9865/19 залишено без змін.
22.05.2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 160/9865/19 видано виконавчі листи.
25.05.2020 року позивачем подано до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області заяву про перерахунок пенсії, в якій просив, зокрема здійснити перерахунок та виплату пенсії, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року та Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року у справі № 160/9865/19.
Листом № 10018-9754/Р-02/8-0400/20 Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивача про те, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії у розмірі 71% грошового забезпечення. 
Доплата за рішенням суду за період з 01.01.2018 року по 28.04.2020 року в сумі 57289,48 грн. буде виплачена за нормами постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Щодо виплати компенсації повідомлено, що зазначеними рішеннями суду не зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області нараховувати та виплачувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. Таким чином покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії виконані Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду.
Також листом від 28.05.2020 року № 0302-8/34478 Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивача про те, що доплата за період з 01.01.2018 року по 28.04.2020 року у розмірі 57289,48 грн. обліковано в Реєстрі судових рішень відповідно до Постанови № 649.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції пославшись на  правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 522/535/17, виходив з того, що виплата ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2018 року по 28.04.2020 року, донарахована згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року в адміністративній справі № 160/9865/19 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року у справі № 160/9865/19, відповідачем не проводилось, а таку виплату буде проведено в майбутньому,  тому суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки  враховуючи відсутні  підстави вважати, що право на отримання компенсації при здійсненні виплати донарахованої за період з 01.01.2018 року по 28.04.2020 року пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та стосовно доводів апеляційної скарги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з п. 2-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.
При цьому, слід враховувати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої положеннями зазначеного Закону компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Таким чином, обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 16.04.2020 у справі за № 200/11292/19-а.
У даному випадку, позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.
Слід також зазначити, що у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 по справі № 404/6317/16-а, від 18.09.2018 по справі № 522/535/17, від 25.10.2018 по справі № 420/1410/17 зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, враховуючи їх передчасність, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Згідно з нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати компенсації спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного колегія суддів зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, ст.ст. 2, 5 КАС України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим.  
Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. 
Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (ст. 244 КАС України).
Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Зважаючи на ті обставини, що пенсійні виплати, щодо яких заявлено позовні вимоги, відповідачем на час звернення позивача до суду нараховані та виплачені не були у зв`язку з чим право позивача на виплату недоплаченої частини розміру пенсії однією сумою відповідачем порушено не було, колегія суддів  погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.  
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 в адміністративній справі №160/6645/20 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття  та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повний текст постанови складено 06.11.2020 року.        

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва