КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
                                                                       Апеляційне провадження № 22-ц/824/13866/2020
                                                                                                            справа № 755/7597/20
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
3 грудня  2020 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення  Дніпровського районного суду м. Києва, постановлене суддею  Марфіною Н.В.10 вересня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до  Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання  дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У  червні 2020 року позивач   ОСОБА_1 звернувся до суду  із зазначеним позовом, в якому послався на те, що  він є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни. Причиною інвалідності позивача стала травма отримана ним 05.05.1978 року при проходженні строкової військової служби у Збройних силах МО СРСР. За станом здоров`я позивач може проживати в комунальній квартирі, але  окремій від членів сім`ї кімнаті. Позивач вказує, що при наданні жилого приміщення він має право на отримання жилого приміщення на нижніх поверхах або в будинку з ліфтом,  що підтверджується медичним висновком №1232121 від 24 березня 2008 року Лікарсько- консультативної комісії поліклініки №1 Дніпровського району міста Києва. 
Розпорядженням голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №1473 від 07 грудня 2006  позивача та його сім`ю із п`яти осіб, зараховано на квартирний облік та включено до позачергового списку (за номером 14). Категорія пільги: інваліди війни, інтернаціоналісти з 07 грудня 2006 року. Облікова справа №35401.   Позивач зазначає, що простоявши одинадцять років в черзі, останні з яких (З роки) першим у списку, а саме: 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, та не дочекавшись отримання житла, розпорядженням голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 22 травня 2017 року за №257 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку» позивача та його родину (дружина, два сина, донька та онук), без відома позивача, переведено до списку на позачергове одержання жилого приміщення, категорія обліку: інваліди війни (при виконанні обов`язків військової служби) за номером 16. Після переводу позивача та його родини до категорії обліку: інваліди війни, пройшло вже три роки. Отже, позивач та його родина перебувають на обліку на позачергове одержання житла чотирнадцять років,позивач зазначає, що став на цей облік в 47 років, а зараз йому пішов 62 рік. Квартира, в якій живає позивач зі своєю родиною, неприватизована. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 19, 22, 47 Конституції України, ст. ст.46,48, 49,50 ЖК України.
           Рішенням  Дніпровського районного суду м. Києва від  10 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, мотивуючи тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.
 У суді апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Рішення суду першої інстанції просив скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Представник відповідача  до суду апеляційної інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  осіб, що не з`явились.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга   не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
        Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідача права позивача порушені не були, тому відсутні підстави для задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом встановлено, що розпорядженням Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 7.12.2006 року за № 1473 позивач з родиною з 5 осіб взяті на квартирний облік. Підстава висновок ЛКК 3 1831 від 31.03.2006 року, категорія обліку : інваліди війни, учасники бойових дій та території інших держав. Вид забезпечення житлом - позачерговий.
           Відповідно до статті 43 Житлового кодексу Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік .      
Статтею 46 Житлового кодексу Української PCP передбачено позачергове надання жилих приміщень, і громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.
Частиною першою цієї статті визначено перелік осіб, яким жилі приміщення надаються позачергою. 
Право на отримання житла поза чергою особами з числа учасників бойових дій також закріплене в п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 13 цього Закону інвалідам війни та прирівняним до них особам, приведеним у ст.7 даного Закону, надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій.
Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. 
Судом встановлено, що   станом на 16.03.2020 номер черги позивача за списком поза черговиків - 555, а серед громадян за категорією «особи з інвалідністю внаслідок війни( при виконанні обов`язків військової служби)»-12.
             Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що у разі задоволення вимог позивача будуть  порушені права та інтереси інших осіб, які передують позиції позивача у списку позачерговиків.  
         Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 02 жовтня 2013 року № 6-87цс13, від 04 червня 2014 року № 6-50цс14, від 03 червня 2015 року № 6-390цс15, які є незмінними.
     До подібних висновків також дійшла Об`єднання палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 712/4259/17-ц (провадження № 61-15146сво18) 
А тому, апеляційний суд вважає, що позивач має бути забезпечений житлом у порядку черговості після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 ЖК Української PCP .
           Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого  висновку про те, що передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права ветеранів війни-інвалідів війни та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком на отримання такого житла, оскільки в іншому випадку буде порушуватись конституційне право на житло інших громадян, що перебувають на обліку та мають право на позачергове отримання житла і також потребують поліпшення житлових умов.
        З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не було допущено бездіяльності в частині забезпечення житлом сім`ї позивача та невиконання вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.46 ЖК України.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не Можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN ANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував  обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про    відмову у  задоволенні позовних вимог.   
        Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.  367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 відхилити.
Рішення  Дніпровського районного суду м. Києва від  10 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови виготовлено  7 грудня   2020 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: