Ухвала
Іменем України
      
05 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 592/17779/19
провадження № 61-15437ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Карпенко С. О., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСК Суми» на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стратег», Товариства з обмеженою відповідальністю «КСК Суми», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «Траст», Державний реєстратор відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради Матусенко Тетяна Петрівна, про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Стратег», ТОВ «КСК Суми», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст», Державний реєстратор відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради Матусенко Т. П., після уточнення якого просила: визнати недійсним договір від 13 лютого 2018 року № ДВ-56/18, укладений міжТОВ «Фінансова компанія «Стратег» та ТОВ «КСК Суми», про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитною угодою від 23 червня 2008 року № 290; визнати недійсним договір від 13 лютого 2018 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» та ТОВ «КСК Суми», про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 24 червня 2008 року і договір про внесення змін до нього від 26 березня 2018 року; скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «КСК Суми» на нежиле приміщення (літ. Б-1, конюшня, навіси Ж, Л), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У липні 2020 року   ОСОБА_1  подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нежитлового приміщення                          (літ. Б-1, конюшня, навіси Ж, Л), загальною площею 1725,1 кв.м, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_1 .
Заява мотивована тим, що ТОВ «КСК Суми» набуло у власність майно ОСОБА_1  у незаконний спосіб з порушенням вимог законодавства щодо укладення договору факторингу. Враховуючи предмет спору та реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем, який може його відчужити, ОСОБА_1 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення її прав. Оскільки у позові ставиться питання про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем, такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно та заборона його відчуження, є співмірними із заявленими вимогами.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2020 року заяву      ОСОБА_1  задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову у виді заборони відчуження нежитлового приміщення, раніше АДРЕСА_4 , загальною площею 1725,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1522217859101, номер об`єкта в РПВН 17257076, ТОВ «КСК Суми»).
Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або поновлення порушених прав позивача. Застосований захід забезпечення позову у виді заборони відчуження спірного нежитлового приміщення є співмірним із заявленими позовними вимогами. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції у повному обсязі перевірив наявність передбачених законом підстав для забезпечення позову та обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, тому дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 . Застосований захід забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами.
У жовтні 2020 року ТОВ «КСК Суми» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Заявник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясували співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінили рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених вимог, не обґрунтували необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника. Матеріали справи не містять жодного доказу існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вважає, що суди не встановили фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, серед яких є: накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; заборона вчинення певних дій.
 
За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу. 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» та ТОВ «КСК Суми» існує спір з приводу визнання недійними договорів від 13 лютого 2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором від 23 червня 2008 року № 290 та іпотечним договором від 24 червня 2008 року, які були укладені між відповідачами. При цьому, звертаючись до суду з позовом  ОСОБА_1 також просила скасувати і державну реєстрацію права власності ТОВ «КСК Суми» на нежиле приміщення (літ. Б-1,конюшня, навіси Ж, Л), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
З постанови Північного апеляційного господарського суду від 17 червня 2020 року у справі № 920/278/18 за позовом ТОВ «КСК Суми» до фізичної особи-підприємця   ОСОБА_2 про стягнення коштів апеляційним судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед Відкритим акціонерним товариством (далі - ВАТ) Банк «РНС» за кредитним договором від 23 червня 2008 року між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ВАТ Банк «РНС» (іпотекодержатель) 24 червня 2020 року був укладений іпотечний договір № 290, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку належне їй нежиле приміщення, раніше буд. АДРЕСА_3 , з/бетон; літ. Ж - навіс, мет. кол.; літ. Л - навіс), загальною площею 1 725,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань  ОСОБА_2 перед ВАТ Банк «РНС» за кредитним договором 23 червня 2008 року між  ОСОБА_1 (поручитель) та ВАТ Банк «РНС» (кредитор) був укладений договір поруки № 290-G-1, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах прийняла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язаннями фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , які виникають з умов угоди та додатків до неї, які є її невід`ємними частинами, в повному обсязі цих зобов`язань (рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року у цивільній справі № 591/4240/17 договір поруки визнано припиненим).
У зв`язку з відступленням (продажем) прав кредитора та іпотекодержателя ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» 15 лютого 2018 року направляло на адресу  ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 листи, в яких повідомлялось про те, що з 13 лютого 2018 року ТОВ «КСК Суми» набуло прав кредитора за кредитним договором, а також прав іпотекодержателя за іпотечним договором.
Встановивши, що  ОСОБА_1 є майновим поручителем за кредитним договором від 23 червня 2008 року № 290, який був укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ВАТ Банк «РНС», і вказана обставина в силу положень частини четвертої статті 82 ЦПК України не потребує доказування, апеляційний суд дійшов висновку, що цим кредитним договором зачіпаються права та інтереси  ОСОБА_1 , яка зобов`язалась за виконання позичальником ОСОБА_2 перед банківською установою умов вказаного правочину своїм майном, а саме: спірним нежитловим приміщенням.
Враховуючи наявність спору між сторонами щодо нерухомого майна, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо доцільності вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона відчуження спірного нежитлового приміщення, виходячи з того, що є підстави вважати, що невжиття цього заходу може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Апеляційний суд, залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, виходив з того, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача та не перешкоджатиме його господарській діяльності, оскільки спірне майно фактично перебуватиме у володінні власника, який матиме певні обмеження щодо розпорядження ним.
Судами надано оцінку співмірності застосованого заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам, тому доводи ТОВ «КСК Суми» є безпідставними.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.
Суди попередніх інстанцій на підставі встановлених обставин правильно виходили з обґрунтованості наявності ризиків відчуження вказаного нерухомого майна до вирішення спору по суті, що призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. 
За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КСК Суми» на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стратег», Товариства з обмеженою відповідальністю «КСК Суми», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «Траст», Державний реєстратор відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради Матусенко Тетяна Петрівна, про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                                   В. С. Жданова
 
                                                                                                                    С. О. Карпенко