Ухвала
15 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/16862/18
провадження № 61-15348ск20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Святошинського районного суду міста Києвавід 25 листопада 2019 року, рішення Святошинськогорайонного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року усправі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» про визнання незаконними наказів та протоколів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
встановив:
У жовтні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом,        у якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ № 13-ОД від 25 січня   2017 року «Про створення комісії з перевірки знань з питань охорони праці»; наказ № 30-ОД від 28 березня 2017 року «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці»; наказ № 33-ОД від 03 квітня 2017 року «Про затвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці»; наказ               № 359 від 03липня 2017 року «Про припинення трудового договору (контракту)»; протоколів засідання атестаційної комісії з атестації робочих місць за умовами праці в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» (далі - ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна») від 30 березня 2017 року; протоколу     № 1 зборів трудового колективу, проведених за допомогою електронної пошти від 12лютого 2016 року; акт про порушення посадових обов'язків від 01 липня        2016 року; зобов'язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» поновити його на посаді звукорежисера; виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05липня 2017 року по 05 липня 2018 року у розмірі 121 436, 64 грн; вирішити питання судових витрат.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 рокувідкрито спрощене провадження у справі.
Представник ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» звернувся до суду з заявою про поновлення строку для подання доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до  ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» про визнання незаконними наказів та протоколів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та їх долучення до матеріалів справи.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року вищевказану заяву представника ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» задоволено. Поновлено ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» строк для подання доказів у справі та долучено їх до матеріалів даної цивільної справи згідно опису в заяві від             25 листопада 2019 року.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня   2020 року, відмовлено у задоволенні позову.
20 жовтня 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до Касаційного цивільного суду          у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надіслано нову редакціюкасаційної скарги, її копії у відповідності до кількості учасників справи, дублікат квитанції № 0.0.1919399111.1 від 24 листопада 2020 року про сплату судового збору у розмірі 9 867, 20 грн та дублікат квитанції № 0.0.1919362208.1 від                24 листопада 2020 року про сплату судового збору у розмірі 2 428, 72 грн.
В частині першій статті 353 ЦПК України наведено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішеннясуду. 
Ухвала суду першої інстанції про поновлення строку для подання доказів та долучення їх до матеріалів справи відсутня у вищевказаному переліку.
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити                     у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду       в апеляційному порядку.
Проте, відповідно до частини другої статті 406 ЦПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.
Підставами касаційного оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року,рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від       23 вересня 2020 року  ОСОБА_1  зазначає неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме:
- суди в оскаржуваних судових рішенняхзастосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року (пункт 1 частини другої статті    389 ЦПК України);
- заявник зазначає про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 759/7444/17 та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права         у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);
- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою та третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.  
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати з Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу          № 759/16862/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства             з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» про визнання незаконними наказів та протоколів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 15 січня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            І. О. Дундар
 
                                                                                                            Є. В. Краснощоков