П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3554/19                                     Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Блонський В.К.                                                                                        Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
30 листопада 2020 року                                                                      м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просив:
1) визнати протиправною та скасувати вимогу від 11.10.2019 року № Ф-3023-53 зі сплати єдиного соціального внеску станом на 30 вересня 2019 року в сумі 18 005,45 грн.;
2) зобов`язати Головне управління ДФС у Хмельницькій області скасувати нараховану ОСОБА_1 недоїмку з ЄСВ у розмірі 18 005,45 грн., про що внести відповідну інформацію до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 .
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до  невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що за даними інтегрованої картки платника податків, станом на 31.09.2019 загальна сума заборгованості позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 18005,45 грн., тому на вказану суму було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2019 №Ф-3023-53. На думку відповідача, судом безпідставно підтримано доводи позивача про те, що адвокатську діяльність він не здійснював та не отримував доходу від такої діяльності, працював в інших роботодавців, відомості про нього, як адвоката, не були внесені до Єдиного реєстру адвокатів, а відтак у відповідача не було підстав нараховувати єдиний внесок. Закон №5076 не містить положень про те, що відсутність відомостей у Єдиному реєстрі адвокатів України є підставою для позбавлення адвоката права на заняття ним адвокатською діяльністю.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачу видане свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 572 від 03.11.2011 року. На даний час у Єдиному реєстрі адвокатів України наявні відомості про адвоката ОСОБА_1 , у зв`язку з чим Головне управління ДФС у Хмельницькій області в реєстраційних даних системи податкового обліку було встановлено позивачу ознаку незалежної професійної діяльності (адвокат).
Головним управлінням Державної податкової служби України у Хмельницькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 року № Ф-3023-53 зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 16 140,27 грн., яку позивачем отримано 17 листопада 2019 року. Недоїмка нарахована у зв`язку з несплатою єдиного внеску особою, яка провадить незалежну професійну діяльність в якості адвоката за 2017-2018 роки, та за шість місяців 2019 року.
Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не спростував доводи позивача, не довів правомірність та обгрунтованість прийнятого рішення та аргументи, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову, тому оскаржувана вимога про сплату боргу підлягає скасуванню з приведенням даних податкового обліку позивача у відповідність до вимог закону.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". (далі Закон № 2464-VI).
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI) встановлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).
Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком № 1162 (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).
Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).
Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).
Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності
Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" № 755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 1162).
Абзац 2 частини 3 статті 16 Закону № 2464-VI, ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Абзацом 3 частини 1 частини статті 20 Закону № 2464-VI, зазначено, що реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац 3й частини другої статті 20 Закону № 2464-VI).
Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням № 10-1.
За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.
Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок № 435.
Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).
Аналіз вказаних норм чинного законодавства України вказує на те, що фізична особа - підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом № 2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
При цьому, аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 свідчить про те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.
До того ж, як передбачено у пункті 4 розділу Порядку № 1162, фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством України встановлений обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі, однак податковий орган не наділений повноваженнями самостійно, з власної ініціативи брати на облік особу, яка має право на здійснення незалежної професійної діяльності, без подання останньою відповідної заяви та документів, які необхідні для взяття на облік платника єдиного внеску.
Відповідачем не спростовано, що ОСОБА_1 , не звертався до відповідного контролюючого органу із заявою за формою №1-ЄСВ (до органу Пенсійного фонду чи до податкового органу, після внесення змін до законодавства щодо сплати єдиного внеску).
Однак, контролюючий орган при внесенні відомостей про позивача до реєстру страхувальників самостійно встановив позивачу ознаку незалежної професійної діяльності.
Крім того, жодних звітів як самозайнята особа щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску позивач не подавав.
Не надано також відповідачем і повідомлення про взяття на облік за формою №2-ЄСВ, яку податковий орган повинен був надіслати позивачу після реєстрації його платником ЄСВ.
Крім того, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від цієї діяльності. Водночас, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.
При цьому, апеляційний суд відзначає, що позивач не ставав на облік як особа, що здійснює незалежну професійну (адвокатську) діяльність і відповідачем ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не надано доказів її фактичного здійснення позивачем.
Отож, правові підстави для нарахування позивачу недоїмки у сплаті ЄСВ у зв`язку зі здійсненням ним незалежної професійної діяльності, відсутні.
Водночас, із матеріалів справи слідує, що у червні 2019 року позивач звертався до Ради адвокатів Хмельницької області з заявою про зупинення адвокатської діяльності, у відповідь на що, листом від 12.06.2019 року, позивача повідомлено, що відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю не можуть бути внесені до Єдиного реєстру адвокатів України, оскільки у Єдиному реєстрі взагалі відсутні відомості про адвоката  ОСОБА_1 , відтак після подання відомостей про адвоката до ЄРАУ Радою адвокатів Хмельницької області буде внесена інформація про зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. (а.с.11).
У подальшому за заявою позивача відомості про нього були внесені до реєстру і дія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю була зупинена згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 27.08.2019 року.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  про протиправність дій контролюючого органу щодо нарахування ОСОБА_1 , єдиного внеску як особі, що провадить незалежну професійну діяльність.
Доводи апелянта про те, що Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не містить положень про те, що відсутність відомостей у Єдиному реєстрі адвокатів України є підставою для позбавлення адвоката права на зайняття ним адвокатською діяльністю, колегія суддів відхиляє, оскільки як зазначалось вище, жодного доказу дійсного провадження позивачем цієї діяльності відповідач не надав.
Слід зазначити, що навіть за наявності інформації про адвоката у реєстрі, без відповідної заяви самої особи, поданої згідно зі встановленою формою та порядком, податковий орган не мав підстав самостійно вносити відомості про неї до власних реєстрів та систем податкового обліку, відтак і нараховувати відповідний платіж.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач здійснює саме незалежну професійну діяльність та зобов`язаний сплачувати ЄСВ як така особа, є необґрунтованими з наведених підстав.
Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.