ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/214/20	Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А. 	
Провадження № 22-ц/817/909/20 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Парандюк Т. С., Хома М. В., 
з участю секретаря - Стецюк М.А. 

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу № 594/214/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2020 року, ухваленого суддею Губіш О.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

       У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. В обгрунтування вимог посилалась на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні відносини між нею та відповідачем припинені з вересня 2019 року, відповідач залишив сім`ю, та повідомив що бажає створити сім`ю з іншою жінкою. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач з сім`єю з вересня 2019 року не проживає, офіційно працює по контракту в Польщі, добровільно та періодично надавати кошти на утримання дітей бажання не виявляє. На сьогоднішній час вона витрачає в середньому 13000 грн. в місяць на утримання дітей. До таких витрат відносяться витрати на відвідування старшою дочкою школи, на продукти харчування, засоби гігієни, медикаменти для лікування простудних захворювань, відпочинок на морі, відвідування музичної школи, поїздки в Коломию та Карпати, сезонний одяг, та інші потреби.
       Крім того, вона несе і щомісячні витрати на дозвілля дітей, які відповідно до віку потребують розважальних ігор.
       На підставі вищенаведеного просить суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття, та на утримання дочки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття.
       Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 7 серпня 2020 року позов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 ( чотири тисячі) грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 11 лютого 2020 року і до досягнення нею повноліття.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 ( три тисячі) грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 11 лютого 2020 року і до досягнення нею повноліття.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.
       Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 7 серпня 2020 року в частині визначення розміру аліментів та стягнути з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 2000 грн. щомісячно, та доньки ОСОБА_6 в розмірі 2000 грн. до досягнення ними повноліття.
       В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що позивачка не довела належними та допустимими доказами, що вона несе саме такі витрати та не надала жодних підтверджуючих документів про оплату цих витрат. Також вказує, що посилання позивачки на те, що він має офіційний контракт на роботу у Польщі та отримує офіційний дохід за кордоном не відповідають дійсності. В даний час він ніде не працює, на роботі за кордоном не перебуває, тому не має жодного доходу.
       Крім того, при визначені розміру аліментів просить врахувати, його матеріальний стан платника аліментів, який в нього на даний час є незадовільним. 
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2020 року — без змін. Посилається, що відповідачем у встановленому законом порядку не було спростовано її доводів у суді першої інстанції про розмір витрат на дітей, а також не подано доказів на підтвердження його майнового стану.
       Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.
       Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.
       Дослідивши докази у справі у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
       Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).
       Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 07 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 03 листопада 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.
       Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2011 року, який було зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 07 травня 2011 року.
       Згідно довідки Озерянської сільської ради №105 від 23 січня 2020 року, позивач ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає в с.Озеряни Борщівського району, де до складу її сім`ї входять батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_10 .
       Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання №110 від 24.01.2020 року, позивач ОСОБА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_2 . На даний час проживає в АДРЕСА_1 разом із дочками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та чоловіком - відповідачем ОСОБА_1 .
       Відповідно до Акту обстеження житлових умов заявника від 30 січня 2020 року, складеного депутатом Борщівської міської ради Пасічник І.І., позивач ОСОБА_2 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 . Разом із нею проживають діти а також родичі відповідача. З акту також вбачається, що відповідач останні 6 місяців перебуває за кордоном.
       Згідно довідки про заробітну плату та інші прибутки за 2019 рік №7/01-04 від 28 січня 2020 року, виданої Борщівським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, позивач ОСОБА_2 працює провідним юрисконсультом Борщівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, де її заробітна плата за період з березня по грудень 2019 року склала 41248, 75 грн.
       Позивачці на території Озерянської сільської ради Борщівського району належить земельна ділянка площею 0,51 га, а її батькам - 0,53 га, а також 3,23 га земельних паїв, переданих в оренду, що стверджується довідкою Озерянської сільської ради від 23.01.2020 року. В родині є транспортний засіб (а.с.8. 8-зворот).
Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів.
       Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
       За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
       Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. 
       Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.
       Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
       Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Згідно із ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
       До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. 
       Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 СК України).
       Установивши, що діти сторін — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом із матір`ю і перебувають на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку на надає коштів на утримання дочок, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей.
       Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у сумі відповідно на дочку ОСОБА_5 - 4000 грн та дочку ОСОБА_6 - 3000 грн щомісячно, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану відповідача, які б свідчили про реальну його можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, а також відсутні докази наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; не доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, тобто ті обставини, які необхідно встановити за вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів. Натомість, матеріали справи свідчать про задовільний матеріальний стан родини стягувача аліментів, де проживають діти.
       Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.                 
       Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. 
       Згідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. 
       Суд першої інстанції не зауважив, що розмір аліментів на дітей відповідно - 4000 грн. та 3000 грн. перебільшує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку у 2020 році й необгрунтовано стягнув їх з відповідача у наведеному розмірі, достатність заробітку (доходу) якого для сплати аліментів у визначених розмірах доказами по справі не підтверджена. 
       Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
       Враховуючи обставини справи, подані позивачкою докази, часткове визнання позовних вимог відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду та зменшення розміру стягнутих аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : на утримання дочки ОСОБА_7 - із 4000 грн. до 3000 грн. та на утримання дочки ОСОБА_8 - із 3000 грн. до 2000 грн.
       Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.        
       Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах сум ними понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
       Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 7 серпня 2020 року в частині визначення розміру аліментів змінити. Зменшити розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - із 4000 грн. до 3000 грн., на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - із 3000 грн. до 2000 грн.
       В іншій частині рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 7 серпня 2020 року залишити без змін.
       Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, встановлених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.        
       Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Головуюча        :                                                                 С.І. Дикун 

Судді:                                                                 Т.С. Парандюк

М.В. Хома