ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року		Справа № 140/7301/20 пров. № А/857/10617/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Курильця А.Р., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року (суддя Димарчук Т.М., м.Луцьк) у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області(далі - ГУПФ)в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення нарахування та виплати з 17.07.2018 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ);
зобов`язати  провести з 17.07.2018 нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам. зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії в розмірах двох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати  станом на момент вказаного підвищення, за періоди з 22.05.2008 по 22.07.2011 включно, з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно та починаючи з 17.07.2018.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.
Не погодившись із ухваленим постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу на направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В доводах апеляційної скарги вказує, що підстави зупиняти провадження у цій справі відсутні, оскільки Верховний Суд у справі №464/6250/17 вже висловив правову позицію, що адміністративний позов вимогами пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь яких її складових може бути подано без обмеження будь яким строком.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені, зокрема в пункті 11 (зупинення провадження у справі) частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини у розглядуваній справі та справі №510/1286/16-а є подібними, оскільки судами вирішується питання щодо застосування строку звернення до адміністративного суду у справах за позовами про оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо нарахування та сплати певного виду пенсії та соціальних виплат.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням норм процесуального права, з огляду на таке.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю та має право на пільги компенсації встановлені Законом №796-ХІІ, потерпілим від Чорнобильської катастрофи І категорії(а.с.2 зворот). 
Відповідно до листа ГУПФ від 13.05.2020 на заяву позивача щодо перерахунку пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІз 17.07.2018 у здійсненні такого їй було відмовлено з посиланням на те, що чинні редакції вказаної статті Закону №796-ХІІ втратили чинність, а тому немає підстав для встановлення до пенсії підвищення за проживання на забрудненій території внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с.4).
23.05.2020 позивач звернувся до суду із цим позовом (а.с.1-15).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС суд має право зупинити провадження у справі в разі:перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції на розгляді у Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №510/1286/16-а, предметом розгляду якої є, питання подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. 
Необхідно вказати, що спір у справі №510/1286/16-а стосується вимог позивача яка з 17.07.2009 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% суми заробітної плати. Однак у зв`язку з тим, що на момент призначення їй пенсії в розрахунок не були включені індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інші виплати така особа 01.08.2016 звернулась до відповідного Управління ПФУ за перерахунком пенсії з урахуванням усіх виплат з 17.07.2009 та 08.08.2016 отримала відмову.
Приймаючи справу №510/1286/16-а до розгляду Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 26 червня 2019 року вказала, що в межах розгляду цієї справи виникла виняткова проблема, що полягає у необхідності формування відповідних правових позицій, для чого потрібно надати відповіді на такі питання:
1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15.12.2017, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?
2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15.12.2017, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?
3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?
4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ); статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) та статей 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб» (далі - №2262-ХІІ), в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?
Зазначено, що складність цієї виняткової правової проблеми полягає у тому, що процесуальний закон у частині визначення строків звернення до суду не містить особливостей стосовно спорів у сфері соціального захисту, зокрема, тих, що стосуються регулярних (щомісячних тощо) виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини протягом тривалого часу не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Так, предметом адміністративного позову в розглядуваній справі, зокрема, є перерахунок та виплата доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-XII, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат з 17.07.2018.
Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити і вирішити питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду.
Відтак, зважаючи на дату звернення позивача з адміністративним позовом у цій справі (23.05.2020), заявлені позовні вимоги та необхідність надання правової оцінки доводам відповідача щодо недотримання позивачем строку звернення до суду, а також формування відповідних правових позицій Великою Палатою Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а у подібних правових відносинах, суд апеляційної інстанції вважає, що такі можуть вплинути на наслідки розгляду справи № 140/1301/20.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а.
Щодо покликання апелянта, що підстави зупиняти провадження у цій справі відсутні, так як Верховний Суд у справі 464/6250/17 від 24 квітня 2018 року вже висловив правову позицію, що адміністративний позов з вимогами пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь яких її складових, може бути подано без обмеження будь яким строком, то суд апеляційної інстанції не бере таке до уваги. Оскільки, за наявності двох протилежних висновків висловлених у судових рішеннях Верховного Суду, з приводу застосування одних і тих же норм законодавства, необхідним та правильним до застосувати є саме висновок, який у часі викладений пізніше, тобто в ухвалі Верховного Суду від 2 квітня 2019 року у справі № 510/1286/16-а.
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених процесуальних норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	А. Р. Курилець