ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 вересня 2020 року           справа №200/3009/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г.,  Сіваченко І.В.,  секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника відповідача Помалюк І.В. , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року (повний текст складено 21 травня 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/3009/20-а (суддя І інстанції – Буряк І.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Техіновація” до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області №Ю-4382-17 від 15.01.2020 про сплату боргу (недоїмки), -

                                                              В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Техіновація” (далі – позивач, ТОВ “Техіновація”) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області), про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у Донецькій області від 15.01.2020 №  Ю-4382 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 1  833  665,27  грн.  
Позивач зазначає, що його місцезнаходженням, так і місцезнаходженням органу, на обліку якого він перебував є м.  Маріуполь – територія, на якій проводилася антитерористична операція (далі – АТО), а тому за приписами чинного законодавства під час проведення АТО платники єдиного внеску звільняються від виконання обов`язків передбачених, ч.  2 ст.  6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464).
Крім того, позивач зазначає, що неодноразово звертався до податкового органу із заявами про звільнення від виконання обов`язків, передбачених ч.  2 ст.  6 Закону №  2464.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 200/3009/20-а позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області №Ю-4382-17 від 15.01.2020 зі сплати єдиного внеску станом на 31.12.2019 на загальну суму 1 833 665,27 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що норми пункту 9-4 розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №2464-VI не можуть тлумачитися як абсолютне та безумовне звільнення певних платників від виконання всіх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону №2464-VI, а повинні застосовуватися відповідно до призначення пункту 9-4 розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” до тих обов`язків, які платник не мав можливості виконати з об`єктивних обставин, через провадження антитерористичної операції. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.          Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  наступного. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ “Техіновація” є юридичної особою, код ЄДРПОУ 35293307, місцезнаходження: 87555, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 83; перебуває на обліку ГУ ДПС у Донецькій області Маріупольське управління, Центральна ДПІ, реєстраційний номер платника єдиного внеску: 05-16-04-9561 (згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).
15 січня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4382-17 у загальному розмірі 1  833  665,27  грн., станом на 31.12.2019. 
Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач у межах процедури адміністративного оскарження звернувся до ДПС України зі скаргою від 23.01.2020 №  23-01/20, яка рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 25.02.2020. №  7161/6/99-00-08-01-06 залишена без задоволення, а оскаржувана вимога – без змін.
Позивачем звертався до податкового органу із заявами про звільнення від виконання обов`язків, передбачених ч.  2 ст.  6 Закону №  2464 від 16.02.2015 №  107 від 09.02.2018 №  34 та від 16.02.2018 №  35 на що отримав відповіді від 16.12.2015 №  3733/10/05-63-17-01 про те, що законодавство України з 01.01.2016 не передбачає особливостей виконання зобов`язань платниками єдиного внеску у зоні АТО, питання щодо звільнення може бути розглянуто лише у разі надання заяви про звільнення та сертифіката ТПП України.
У матеріалах справи наявні Сертифікат (висновок) ТПП України про настання обставин непереборної сили №  855 від 13.10.2014, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 14.04.2014 ТОВ “Техіновація” при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.
Згідно наданих позивачем звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування форма №  Д4 за період: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень, 2019 року, січень 2020 року позивачем нараховано відповідні суми єдиного внеску.  
Відповідно даних ІКП позивача недоїмка з єдиного внеску станом на 31.12.2019 складала 1  833  665,27  грн.
Предметом спору у даній справі є правомірність винесення податковим органом спірної вимоги від 15.01.2020 №  Ю-4382-17, а також перебування позивача, як платника єдиного внеску, на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, що обумовлює звільнення від виконання обов`язків, передбачених ч.2 ст.6 Закону №2464-VI на період проведення антитерористичної операції.
Письмові докази, що містяться у матеріалах справи досліджені судом в порядку передбаченому ст. 211 КАС України.
Спір щодо фактичних обставин справи між сторонами – відсутній. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені  статтею 9 Закону № 2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої  статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Стаття 25 Закону № 2464-VІ  регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього  Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього  Закону  зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Закон України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” № 1669-VII від 02 вересня 2014 року  (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.    
Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1669-VII внесено зміни до  Закону № 2464-VІ, а саме підпункт “б”    розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції  Закону  з 13 березня 2015 року) такого змісту (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин):
“ 9-4. Платники єдиного внеску, визначені  статтею 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим  Законом  за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу”.
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України”.
На виконання абзацу третього пункту 5  статті 11 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-рзатверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р “Про  затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України”.
Місто Маріуполь, на території якого розташований податковий орган на обліку якого перебуває позивач, як платник єдиного внеску, входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р  (втратило чинність) і  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р  .
Судом установлено, що спірна вимога була складена відповідно до  статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, за період проведення антитерористичної операції, за наявності умови перебування позивача, як платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому в місті проведення цієї операції, без врахування положень Закону, який звільняє платника єдиного внеску від виконання обов`язків зі сплати єдиного внеску, що передбачено пунктом 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Суд зазначає, що відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов`язку сплати внесків, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання.
Посилання відповідача на Закон України від 14.01.2020 №  440-ІХ “Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи”, якими пункт 9-4 “Прикінцевих та перехідних положень Закону №  2464 виключено з 13.02.2020, суд вважає неприйнятними, оскільки спірні правовідносини мали місце до внесення відповідних змін.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога ГУ ДПС у Донецькій області від 15.01.2020 № Ю-4382-17 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 1  833  665,27  грн., складена у супереч вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При вирішенні даної справи суд врахував висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №805/775/16-а, від 30.03.2018 у справі №  812/292/18, від 21.09.2018 у справі №805/3636/16-а, від 21.08.2018 у справі №805/826/16-а, від 25.09.2018 у справі №812/89/16, від 30.01.2018 у справі №  812/505/17, від 30.03.2018 у зразковій справі №  812/282/18.
При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 200/3009/20-а - залишити без задоволення.  
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 200/3009/20-а - залишити без змін.     
Повне судове рішення складено 05 жовтня 2020 року.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                    І.В. Сіваченко