Справа № 157/1160/20 	Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1245/20  Категорія: 70 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 грудня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2020 року,  
                                        В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Покликалась на те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком їх неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Також позивач вказувала, що відповідач має достатній дохід для сплати аліментів на утримання дітей, оскільки систематично виїжджає на сезонні роботи в сусідні країни та великі міста України, однак офіційних прибутків він не має, а тому вона вважає за необхідне прив`язати розмір аліментів до розміру доходу та до встановленого чинним законодавством розміру прожиткового мінімуму.
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць на кожну дитину допущено до негайного виконання.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає обставинам справи, оскільки остання проживає з ним та перебуває на його утриманні.
Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подавала.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 17 грудня 2020 року - дата складення повного судового рішення.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги позивачу ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, враховуючи матеріальне становище відповідача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважав, що з ОСОБА_2 на користь позивача, на утримання неповнолітніх дітей слід стягувати аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Такий висновок суду є правильний.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей – дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2008 року, серії НОМЕР_2 від 12 вересня 2011 року та від 13 березня 2018 року серії НОМЕР_3 (а.с.8-10). 
Згідно з приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як передбачено ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків. Аліменти за позовом одного із батьків, з яким проживає дитина, присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, і мають бути достатніми для її гармонійного розвитку.
Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції врахував наведені норми матеріального права і прийняв законне і справедливе рішення на підставі наданих позивачем доказів
За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про задоволення позову ОСОБА_7 відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи про те, що неповнолітня дочка ОСОБА_3 проживає з ним, ходить до школи за місцем його проживання у с. Раків Ліс Камінь-Каширського району Волинської області та перебуває на його утриманні є безпідставними, оскільки жодними доказами не підтверджені, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни оскаржуваного нею рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                                  У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2020 року в даній справі залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: