УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/15301/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/687/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретарі судового засідання Журбіцький В.О., Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника апелянта Галюка В.В., представника третьої особи - Залуцького В.Н., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року (суддя Козак О.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 , виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення штрафу,
в с т а н о в и в :
У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі – ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення коштів.
Позовна заява мотивована тим, що 20 травня 2008 року між Акціонерним Банком «Синтез» (далі – АБ «Синтез») та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії №200508/1, згідно з пунктами 1.1, 1.4 якого АБ «Синтез» надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії у доларах США на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язався одержати і повернути фактично отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18% річних та виконати інші обов`язки перед банком, передбачені договором.
Стверджувало, що факт виконання банком своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором та отримання ОСОБА_2 суми в розмірі 130 000 доларів США підтверджується випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 за період з 1 травня 2008 року до 29 квітня 2009 року та випискою з особового рахунку № НОМЕР_2 за період з 20 травня 2008 року до 2 липня 2015 року, а також розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 200508/1 станом на 2 липня 2015 року.
ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» зазначало, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 20 травня 2008 року між АБ «Синтез» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки б/н, згідно з яким іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно – чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2004 року.
Позивач посилався на те, що ОСОБА_2 здійснювалось погашення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_3 за період з 20 травня 2008 року до 30 квітня 2009 року, а на виконання вимог договору іпотеки ОСОБА_1 , було застраховано предмет іпотеки, що на підставі положень ЦК України свідчить про прийняття ним та ОСОБА_1 укладених з банком договорів до виконання.
30 квітня 2009 року між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») та АБ «Синтез» укладено договір відступлення прав за кредитним договором, відповідно до п.1.1 якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги виконання фізичною особою – ОСОБА_2 зобов`язань, об`єктом яких є грошові кошти за договором кредитної лінії від 20 травня 2008 року №200508/1, укладеного між кредитором і позичальником.
Позивач зазначив, що позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором належно не виконує, отже, сума заборгованості включаючи пеню за прострочення сплати кредиту та процентів станом на 2 липня 2015 року складає 292 194 долари США та 5 039 092,57 грн., з яких:
-130 000 доларів США – заборгованість за кредитом;
-130 доларів США – заборгованість за процентами за період з 1 липня 2015 року до 2 липня 2015 року включно;
-162 064 долари США – прострочена заборгованість за процентами;
-2 688 810,29 грн. – заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності;
-2 350 282,29 грн. – заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату процентів.
       Крім того, в порушення п. 3.1.2 договору іпотеки, відповідач не дотрималась вимог договору не застраховувала предмет іпотеки, починаючи з травня 2009 року. 
З огляду на зазначене позивач вважав, що має право задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна.
Уточнивши позовні вимоги, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, рівною 1 276 400 грн., визначеною суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне брокерське агентство» у звіті від 26 січня 2018 року про незалежну оцінку об`єкта нерухомого майна, у рахунок погашення перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» за договором кредитної лінії від 20 травня 2008 року №200508/1 заборгованості на суму 292 194 доларів США та 5 039 092,57 грн. та стягнути з ОСОБА_1 штраф за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки у сумі 124 055,80 грн., а також судові витрати.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 березня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради.
       Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року в задоволенні позову ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення коштів, відмовлено.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 8 липня 2019 року зазначене рішення залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 5 лютого 2020 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 8 липня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Не погоджуючись з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» в повному обсязі, провести розподіл судових витрат.
Вважає, що вказане рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. 
Посилається на те, що розглядаючи спір суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, вказавши, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження отримання позичальником ОСОБА_2 кредиту, оскільки факт отримання ОСОБА_2 коштів за кредитним договором в розмірі 130000 доларів США підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 з 01.05.2008 року по 29.04.2009 року, випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 з 20.05.2008 року по 02.07.2015 року, а також розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №200508/1 від 20.05.2008 року станом на 02.07.2015 року.
Крім того, факт отримання кредитних коштів не заперечувався самим позичальником під час розгляду справи №686/1048/13. 
Апелянт також вказує, що оскільки позичальник порушує свої зобов`язання за кредитним договором, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна. На думку апелянта, суд не врахував ту обставину, що ОСОБА_1 в порушення строку встановленого п.п. 3.1.2 договору іпотеки на період з 20.05.2009 року не уклала та не надала банку договір страхування предмету іпотеки, що і стало підставою відповідно до пункту 5.3 договору іпотеки для нарахування штрафу в розмірі 10% річних від вартості предмету іпотеки. Крім того, суд першої інстанції не надав будь-якого правового обґрунтування тим обставинам, що при виконанні умов кредитного договору ОСОБА_2 здійснювалось погашення заборгованості по нарахованих процентах за користування кредитними коштами, а ОСОБА_1 на виконання вимог договору іпотеки застрахувала предмет іпотеки, що в силу положень ЦК України свідчить про прийняття ними укладених з банком договорів до виконання, а відповідно і їх схвалення. 
Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження надання 20.05.2008 року банком ОСОБА_2 кредиту в сумі 130000 доларів США та отримання позичальником кредиту саме в сумі 130000 доларів США, в т.ч. і письмових звернень (заяв) позичальника про видачу всієї суми кредитного ліміту, чи окремих траншів кредиту, враховуючи, що договором було передбачено надання першого траншу в сумі 25100 доларів США суду надано не було, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, суд першої інстанції встановив, що позивачем не було доведено факт часткового погашення саме ОСОБА_2 кредитної заборгованості, а надані представником позивача письмові докази уже були предметом дослідження суду апеляційної інстанції при постановленні судового рішення 18.03.2013 року по цивільній справі №686/1048/13, що набрало законної сили. 
Також, відмовляючи у стягненні із ОСОБА_1 штрафу за невиконання умов договору іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що умови договору іпотеки про страхування предмету іпотеки ОСОБА_1 були виконані, а Договором іпотеки не передбачено страхування предмета іпотеки на інші періоди чи до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.
       Однак, з таким висновком не погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 20 травня 2008 року між АБ «Синтез» та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії № 200508/01 з лімітом 130 000 доларів США на строк до 19 травня 2009 року включно під 18% річних (т. 1 а. с. 9-16).
Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору банк надає ОСОБА_2 кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а ОСОБА_2 зобов`язується одержати та повернути фактично отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші, передбачені договором обов`язки перед АБ «Синтез».
20 травня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до АБ «Синтез» з клопотанням надати йому транш в сумі 130000 доларів США, згідно вищезазначеного договору (Т. 3 а. с. 3).
В той же день, відповідно до виписки про особовому рахунку АБ «Синтез» перерахував ОСОБА_2 130000 доларів США (т. 3 а.с. 6-8).
20 травня 2008 року між АБ «Синтез» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки б/н, згідно з яким іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно – чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2004 року (т. 1 а. с. 22-27).
20 травня 2008 року ОСОБА_1 уклала договір добровільного страхування майна №05-376-08/Р, а саме, майнових інтересів, пов`язаних з володінням, розпорядженням або користування майном: чотирикімнатною квартирою АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 32-37).
Відповідно до виписки з особового рахунку за період з 20 травня 2008 року по 30 квітня 2009 року ОСОБА_2 вносив кошти на погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 200508/01 від 20 травня 2008 року. 
30 квітня 2009 року між АБ «Синтез» та ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») укладено договір відступлення прав за кредитним договором та за договором іпотеки, відповідно до пункту 1.1 якого кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги виконання фізичною особою ОСОБА_2 зобов`язань, об`єктом яких є грошові кошти за договором кредитної лінії та іпотеки від 20 травня 2008 року №200508/1 зі змінами та доповненнями, укладених між кредитором і позичальником (т. 1 а. с. 19-21, 28-31).
Отже, у силу статтей 512-514 ЦК України ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» є правонаступником АБ «Синтез».
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 січня 2013 року у справі №686/1048/13 відмовлено в задоволенні позову ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 травня 2008 року №200508/1 в сумі 217 119 доларів США, 742 448,11 грн. та штрафів щодо страхування предмету іпотеки в розмірі 20 748 грн. з ОСОБА_2 та 124 055,80 грн. з ОСОБА_1 та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», третя особа – ОСОБА_2 , про визнання договору поруки від 20 травня 2008 року №200508/2 припиненим.
Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 18 березня 2013 року у справі №686/1048/13 рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 січня 2013 року скасовано (т. 1 а. с. 242-243).
У задоволенні позову ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, а в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 рішення Хмельницького міськрайонного суду не оскаржувалось (т. 1 а. с. 239-241).
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2013 року у справі №686/1048/13 рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18 березня 2013 року залишено без змін (т. 3 а. с. 17-18).
Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 14 червня 2018 року у справі №686/23482/16-ц, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2018 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору кредитної лінії та договору іпотеки припиненим відмовлено. Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 18 березня 2013 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як поручителя за договором поруки, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 травня 2008 року з підстав недоведеності позовних вимог позивача щодо отримання ОСОБА_2 130 000 доларів США за договором кредитної лінії від 20 травня 2008 року №200508/1 (т. 2 а. с. 134-137).
З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 станом на 2 липня 2015 року має заборгованість за основним боргом 292 194 долара США та по пені за несвоєчасну сплату процентів 5039 092 грн. 57 коп. (т. 1 а.с. 40-43). 
В матеріалах справи відсутні відомості про визнання рішенням суду договору кредитної лінії від 20 травня 2008 року між АБ «Синтез» та ОСОБА_2 № 200508/01 з лімітом 130 000 доларів США припиненим, розірваним за згодою сторін чи за рішенням суду.
Позивач визначив суму заборгованості і відповідач та третя особа доказів на спростування зазначеної заборгованості не надали. Не надав відповідач і доказів страхування предмету іпотеки після квітня 2009 року.
       З матеріалів справи вбачається, що чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 , є предметом іпотеки, що забезпечує зобов`язання ОСОБА_2 за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті. При цьому спірна квартира використовується як місце постійного проживання відповідача і членів її сім`ї, які іншого житла не мають, а його загальна площа не перевищує 140 кв.м.
        Відповідач на виконання вимог п. 3.1.2 договору іпотеки, уклала договір страхування, і договором не передбачено страхування на наступний період дії договору. 
       Оцінивши в сукупності надані докази та норми цивільного законодавства, Хмельницький апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , отримавши грошові кошти, не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість за основним боргом 292 194 долара США та по пені за несвоєчасну сплату процентів 5 039 092 грн. 57 коп. ОСОБА_1 20 травня 2008 року на забезпечення виконання кредитного договору уклала з АБ «Синтез» договір іпотеки б/н, згідно з яким іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно – чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2004 року, а тому відповідно до п. 1.1 даного договору несе відповідальність за невиконання боржником своїх зобов`язань. 
В той же час статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). 
Договір іпотеки, укладений ОСОБА_1 , відповідно до п. 6.1 діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. 
Термін позовної давності, відповідно до п. 8.6. договору кредитної лінії № 200508/01 від 20 травня 2008 року, по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафу сторонами встановлено тривалістю 5 років.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Як передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Перебіг загального строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі – після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.
За умовами договору позичальник мав повернути кредит та сплатити проценти за його користування до 19 травня 2009 року.
Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі термін та строк виконання кредитного договору, але позичальник кредит у встановлений строк не сплатив.
Отже строк позовної давності почав свій перебіг з 19 травня 2009 року, тобто з часу коли позичальник у встановлений в договорі строк не повернув кредит, а кредитор дізнався про порушення свого права.
8 серпня 2009 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулось з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафу, та про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а. с. 74-82).
28 липня 2015 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» знову звернулось з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення штрафу та про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Отже, саме з 20 травня 2009 року в позивача виникло право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та позивач мав пред`явити позов протягом п`яти років від дати порушення відповідачем встановленого банком строку виконання кредитного договору. 
18 грудня 2018 року в ході судового розгляду ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відмову у задоволенні позову ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» у зв`язку з пропуском строків позовної давності.
Суд першої інстанції, не врахувавши зазначених обставин, дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» у зв`язку з недоведеністю позивачем виконання кредитодавцем умов кредитного договору.
Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час звернення до суду) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
Аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Умовами договору поруки від 20 травня 2008 року, встановлено, що договір поруки діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитним договором, тобто строк закінчення поруки в договорах поруки не встановлено.
За умовами кредитного договору позичальник мав повернути кредит та сплатити проценти за його користування до 19 травня 2009 року.
За таких умов кредитного договору порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, в даному випадку 19 травня 2009 року, не пред`явить вимоги до поручителя.
Судом встановлено, що банк 8 серпня 2009 року звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафу, та про звернення стягнення на предмет іпотеки т. 1 а. (74-82).
28 липня 2015 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» знову звернулось з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення штрафу та про звернення стягнення на предмет іпотеки.
У випадку, якщо банк пред`явив вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється.
Отже, пред`явивши у серпні 2009 року вимогу про повне погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, та звернення стягнення на заставне майно кредитор був зобов`язаний пред`явити позов до майнового поручителя (іпотекодавця) ОСОБА_1 протягом шести місяців від дати порушення боржником встановленого банком строку для повернення кредиту. Проте, до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся в липні 2015 року, більше ніж через 5 років, тобто з пропуском строку позовної давності.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 , виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення штрафу за пропуском строку позовної давності.
Доводи апеляційної скарги, що ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» не пропустило строк позовної давності, оскільки вимога банку про звернення стягнення на предмет іпотеки хоча і заявлялась у позові від 2009 року між тим, судом була залишена без розгляду за заявою банку, є необґрунтованою і суперечить вимогам законодавства.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
В позові акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.
Повне судове рішення складено 4 грудня 2020 року.

Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк