ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6739/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 (головуючий суддя Лозицька І.О.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:
- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не проведення перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 р. і 01.01.2019 р. та 01.01.2020 р. і в подальшому з 01 січня календарного року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавку за вислугу років (50%), відповідно до Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, Постанови КМУ від 30.08.2017 р. № 704, та норм приміток Додатків 1-14 до неї, Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою КМУ від 13.02.2018 року №45;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018р., 01.01.2019 р. та 01.01.2020 року і в подальшому з 01 січня календарного року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%), відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, постанови КМУ від    30.08.2017 року №704, та норм приміток Додатків 1-14 до неї, Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою КМУ від 13.02.2018 року №45 та надати оновлені дані (довідку) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для перерахунку та виплати пенсії з 01.03.2018 року і в подальшому з 01 січня календарного року ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум.
Позов обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує пенсію за вислугу років. Відповідач з 01.01.2018 року здійснив перерахунок пенсій військових пенсіонерів, в тому числі і позивача, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року, а також Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Проте, листом від 27.05.2020 року відповідачем повідомлено позивачу про відмову у перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до додатків 1, 14 Постанови №704, посилаючись на положення Постанови №103. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують право позивача на справедливий перерахунок своєї пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не проведення перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 р. і 01.01.2019 р. та 01.01.2020 р. та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавку за вислугу років (50%), відповідно до Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, Постанови КМУ від 30.08.2017 р. № 704, та норм приміток Додатків 1-14 до неї, Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою КМУ від 13.02.218 року № 45. 
Зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити та надати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018р., 01.01.2019 р. та 01.01.2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%), відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704, та норм приміток Додатків 1-14 до неї, Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою КМУ від 13.02.2018 року №45, для перерахунку та виплати пенсії з 01.03.2018 року, 01.01.2019 року, 01.01.2020 року ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Вирішено питання про судові витрати.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на пункт 4 постанови КМУ від 30.08.2017 року №704, зазначає, що він враховується при встановленні окладів для військовослужбовців, що на теперішній час проходять службу у Збройних Силах України та в інших відомствах. Також звертає увагу, що згідно пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Тому згідно з Постановою КМУ №704 (в реакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків цих окладів не застосовується.
До суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача, згідно якої він повідомляє про отримання повістки-повідомлення з додатками у даній справі та інформує про те, що відзив на апеляційну скаргу позивач не має наміру подавати.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує пенсію за вислугу років. Позивач звернувся до відповідача з заявою від 14.05.2020 року, в якій просив провести перерахунок посадового окладу та окладу за військове звання з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018р., 01.01.2019 р. та 01.01.2020 року і в подальшому з 01 січня календарного року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, постанови КМУ від 30,08.2017 року № 704, та норм приміток Додатків 1-14 до неї, Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою КМУ від 13.02.2018 року №45 та надати оновлені дані до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для перерахунку та виплати пенсії з 01.03.2018 року і в подальшому з 01 січня календарного року з врахуванням виплачених сум.
Однак, Листом від 27.05.2020 року №7/11747/9 відповідач повідомив позивача, що йому встановлений посадовий оклад у розмірі 7190 грн., оклад за військовим званням        1410 грн. та зазначив, що Порядок встановлення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідає вимогам пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 та враховується при встановленні окладів для військовослужбовців, що на теперішній час проходять службу у Збройних Силах України та в інших відомствах.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносини слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", норми «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, норми Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 24 Конституції України, гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
При цьому, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).
В силу ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Предметом даного спору є правомірність/протиправність відмові відповідача у перерахунку пенсії позивача з застосуванням показника мінімальна заробітна плата як розрахункової величини (чи застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб) у правовідносинах з позивачем при застосуванні пункту 4 постанови КМУ № 704  від 30.08.2017 року.
Слід зазначити, що 30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу.
Постанова КМУ 30.08.2017 року №704  набрала чинності з 01.03.2018 року. 
Проте постановою КМУ №103 від 21.02.2018 року до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови КМУ № 704 викладено у новій редакції: 
«Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з   додатками 1,   12,   13   і   14». 
Постанова КМУ №704 від 30.08.2017 року є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України відповідно до частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановив види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців. 
При цьому, згідно пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. 
Вказана норма закону є діючою, не скасована та не визнана неконституційною.
Отже підлягаю застосуванню.
Водночас, юридична сила Закону є вищою ніж підзаконного нормативно-правового акта.
Згідно постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року (в редакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, однак, мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. 
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 р. відповідно до Постанови КМУ №704.
Пунктом 2 Постанови КМУ №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 р. у таких розмірах: з 01 січня 2018 р. - 50 %; з 01 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 %; з 01 січня 2020 р. - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18 (яке надбало законної сили з 05.03.2019 року) скасовано пункти 1, 2 Постанови КМУ №103. 
Водночас, пункти 1, 2 Постанови КМУ №103 не впливають на обставини, щодо застосування чи не застосування мінімальної заробітної плати (чи її частина) для розрахунків розмірів окладів.
При цьому доводи позивача щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для перерахунку його пенсії, такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата (згідно тексту приміток до Додатків 1 та 14 до постанови КМУ №704), не містять норм права та суперечать пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII та пункту 4 постанови №704 від 30.08.2017 року, які такі норми права містять.
Так, згідно з Постановою КМУ №704 (в реакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, при цьому, мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків цих окладів не застосовується.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач був звільнений з посади старшого військового представника 2537 військового представництва Міністерства оборони. При цьому, позивачу встановлено 39 тарифний розряд, якому відповідає тарифний коефіцієнт 4,08.
Відповідно до Примітки 1 Додатку 1 до вказаної Постанови КМУ, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Крім того, приміткою до Додатку 14 до зазначеної Постанови КМУ передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн., а мінімальна заробітна плата 3723 грн.
Натомість, оскільки пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ (набрав чинності 01.01.2017) установлює, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, то в правовідносинах щодо позивача не може застосовуватися мінімальна заробітна плата, оскільки вказана норма закону є діючою, не скасована та не визнана неконституційною. Отже підлягаю застосуванню.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Обставини справи та аналіз вищезазначених норм законодавства дають підстави для висновку, що позивні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги е спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати розгляду справи, характер спірних відносин судові витрати розподілу не підлягають.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.    241-245,    250,    315,    317,    321,    322        КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 – скасувати.
В задоволенні позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 14.12.2020.
  
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова