Ухвала
 
19 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 179/1837/19
 
провадження № 61-16172ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області                від 03 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задоволено.
Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю з липня 2008 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після                 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на: 
житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які розташовані на                         АДРЕСА_1 , що складається з: А - будинок загальною площею 54,30 кв. м, житловою площею 34,56 кв. м.; а - сіни; Б - літня кухня; б - прибудова;                          В - навіс; Г - сарай; Д - вбиральня; Е - літній душ; Ж, ПГ - вхід в погріб;                          К - колодязь;
земельну ділянку площею 0,562 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,250 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,312 га, розташованій на АДРЕСА_1 , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ДП                          від 11 червня 1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 4394;
земельну ділянку площею 4,810 га, кадастровий номер                                                             № 1222382500:02:002:0129, яка розташована на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю                    серії Р1 № 128715, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9036;
земельну ділянку площею 4,8500 га, кадастровий номер                                                      № 1222382500:02:002:0130, яка розташована на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 631104, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011012300354.
 
Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, задоволено.
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області                         від 03 грудня 2019 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У листопаді 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Касаційна скарга містить квитанцію про часткову сплату судового збору ОСОБА_1 у розмірі 2 305,20 грн.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»                                (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.
 
Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Згідно з підпунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить                          1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача та просила суд: встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю; визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.
 
Отже, судові рішення, які оскаржує заявник, свідчать про існування однієї вимоги немайнового характеру щодо встановлення факту проживання однією сім`єюта однієї вимоги майнового характеру щодо визнання права власності на спадкове майно.
 
Тому, при поданні позову за вимогу немайнового характеру судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 768,40 грн (1 921 грн * 0,4 = 768,40 грн).
 
Ураховуючи, що зі змісту поданої касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення неможливо встановити ціну позову станом на день звернення до суду із вимогою майнового характеру (визнання права власності на спадкове майно), заявник зобов`язаний самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору щодо вимоги майнового характеру з наданням відповідних доказів.
 
Отже, заявнику необхідно самостійно визначити і доплатити судовий збір за подання касаційної скарги з урахуванням вимог майнового та немайнового характеру.
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового 
збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при 
поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2020 рокузалишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець